СЕРІАЛ NETFLIX
Як, що, де й чому?
Що, де, чому?
Як, що, де й чому?
Що, де, чому?
Дослідниця Ада Твіст
Знайде відповідь
Знизу й згори
Наука всюди, лиш оком глянь
З архітектором Іґґі Пеком
Та інженером Роузі Ревір
Справ так багато, бігом допоможи!
Це питання, таємниця чи загадка якась
Час дива вивчати Й гіпотези перевіряти
Наука найкраща!
Дослідниця Ада Твіст
Відповідь знайде за мить
Наука довкола бринить
Вона формує гіпотезу
І з'єднує всі крапки Бо це дослідниця Ада Твіст!
Ох і сморід!
Хай випаде п'ять!
-От халепа! -Два. На три менше за п'ять.
А це значить…
Ти тепер вовкулака, Іґґі.
Згідно з правилами гри, ти мовчиш до наступного ходу.
Можеш завивати, як вовкулака.
Можна лише завивати?
Тобто…
Іґґі, вовкулаки виють голосніше. Доклади трохи зусиль!
Фу!
Тхне, наче з рота ґобліна.
Жахливий сморід.
-Гидота. -Кишки вивертає.
З'ясуймо, що це.
-Га? -Що-що?
Цей сморід — питання, таємниця чи загадка якась,
і ми доберемося до істини.
Мені вже не пахне. Куди він подівся?
Тепер щось відчуваю. Наче…
Щось надзвичайно смачненьке.
Мій відомий овочевий суп гарно пахне?
-Дуже. -Неймовірно.
Що там за овочі, тату?
Морква, селера, помідор, цибуля та часник для смаковитості.
У салаті теж вони.
Ті ж овочі, що й у супі, але вони майже не пахнуть.
-Сморід повернувся. -Так! Довіримося нашим носам.
Килим пахне килимом, але не смердить.
Пахне читанням.
І це не лоток Мушу.
Власне, він пахне на дивно нормально.
Так. Наповнювач вбирає неприємний запах.
І ми з Артуром щодня по черзі чистимо його.
Джерело смороду — тенісні кросівки Артура.
-Великі турніри зі смороду. -Що робите, малі?
Ми зробили цікаве відкриття. Твоє взуття смердить.
Знаю. Воно не смердить на тренуванні. Лише після.
Чудове спостереження.
Тобі подобається смердюче взуття?
Ні! Я не хочу, щоб увесь дім смердів.
Тому спробую це.
Мама наносить духи, аби гарно пахнути,
може, і взуттю вони допоможуть.
-Тест! Можна нам подивитися? -Мабуть.
Справді схоже на маму.
Але тепер духи змішалися зі смородом,
тож пахне мамою і смородом.
Моє взуття не перестане смердіти!
Наука майже завжди може вирішити проблеми.
Може, ми вирішимо й цю.
-Буде брейншторм? -Так! Вірно!
Чудово! У мене є ідея.
Коли від мене тхне, мама змушує мене митися.
Можемо помити кросівки.
Обожнюю ванни. Там я вигадую найкращі питання.
Але мокре взуття може бути небезпечним і слизьким.
Вірно. Може, висушимо його?
Так ми можемо його зіпсувати. На щастя, у мене є ідея.
Наповнювач лотка всмоктує поганий запах,
можна насипати його у взуття.
Чудова ідея. Та що як Мушу вирішить, що кросівки Артура — її туалет?
-Ні, Мушу! -Закрию очі!
У мене є інша ідея.
Винайдемо спрей від запаху.
-Наче духи. -Так.
Але він не додаватиме приємний запах, а забиратиме будь-який аромат.
-Не-духи? -Саме так.
Але не хочеться зіпсувати взуття Артура,
тож тестуватимемо на цьому.
Я переросла їх, тож мама віддала їх для науки.
Але спочатку треба зробити їх надзвичайно смердючими.
Лабораторія!
Пахне успіхом.
Як тхне!
Не знаю, чи витримає мій ніс стільки успіху.
Можливо, йому й не треба.
Іноді науковцям потрібне певне спорядження для тестів.
-Тепер ми готові. Уперед! -Так!
О ні.
Це найлипкіший лясь, який я бачила. Це липясь!
Чи кипясь. Може, Артур мав рацію. Позбутися запаху неможливо.
Пробачте. То мій живіт.
Коли вже вечеря? Суп твого тата так смачно пахне.
Знаю. І салат, мабуть, смачний, хоч і не пахне так добре, як суп.
Стривайте. Чому він не пахне?
-Інгредієнти ті самі. -То чому запах різний?
Я знаю лише, що через теплий і смачний суп моєму животу тепло і приємно.
Супи гарячі.
А салати холодні!
Я знаю цей погляд. У тебе є гіпотещоза?
Ага.
У мене є гіпотеза
-Чи це -Спостереження
-Усе -Пояснює?
Правда чи ні Давайте дізнаємося відповідь!
Може, це не так Але ми дізнаємося
Про що ця теорія
-Наукове припущення -Витримає перевірку?
Так, тому й потрібна гіпотеза
У мене є гіпотеза
Перевіримо її
Почнімо!
Наша гіпотеза полягає в тому, що тепле пахне сильніше за холодне.
Речі пахнуть інакше через температуру?
Коли тепло, молекули рухаються дуже швидко й відстрибують ось так.
-Наче чарівник запускає вогняні кулі. -Саме так.
А коли холодно, молекули повітря рухаються повільніше, ось так.
Тому запахи подорожують швидше, коли тепло.
Так я й думаю. Але є лише один шлях дізнатися.
Думайте про морозиво, бо зараз ми трохи підсмажимося.
Ми телепортувалися на сонце?
Хочу води. Я така спрагла.
Люблю сухе тепло.
Гадаю, уже достатньо гаряче, щоб перевірити гіпотезу.
-Готові нюхати? -Не знаю, скільки смороду я витримаю.
Ти зможеш, Іґґі. Ну ж бо. Почали!
На рахунок три. Один, два, три!
Це найсильніший запах, що я колись нюхав.
Найбільший сморід, що я колись відчувала.
Схоже, тепло посилило запах, та щоб довести гіпотезу,
перевіримо, чи зменшить його холод.
Вмикаємо холод.
Краще повернімо тепло.
Спершу перевіримо, чи перестало смердіти взуття Артура. Готові?
Так холодно.
Пахне як… нічого.
Геть не смердить.
-Ми довели гіпотезу. -То можна повернути тепло?
Агась.
Так краще.
Але холод зник, і повернувся сморід від Артурових кросівок.
Треба тримати їх у холоді, коли він їх не носить.
Рішення очевидне. Перетворимо їх на кубики льоду.
Це вирішить проблему з запахом,
та Артуру потрібне взуття для тенісу, а не ковзани.
Я про це не подумала.
Хай тримає їх у морозилці.
Навряд мама зрадіє, що біля їжі лежить брудне взуття.
Може, створимо морозилку у формі коробки для взуття?
Лише для взуття Артура?
Морозилка з крутим дизайном. Можна зробити її у формі крижаного палацу!
Геніально! Давайте будувати.
-Що ви робите з ними? -Заморожуємо сморід.
Я не відчуваю запах!
Бо холодне повітря не дає смороду просочитися.
То ви придумали, як вберегти дім від смороду?
-Звісно. -Агась.
Це чудово. Дякую. Певне, ви щось придумали зі своєю наукою.
Що це за запах?
Чудово пахне. Це точно овочевий суп вашого тата.
-Звісно. -Агась.
-Звичайно. -Лише суп.
Більше нічого. Не взуття абощо.
Взуття?
Суп смакує так добре, як і пахне.
-І салат смачний. -Дякую. Радий, що вам сподобалося.
А я рада, що в цьому будинку пахне лише цей суп.
Я теж!
У мене ідея. Познайомимося зі ще однією дослідницею. Ходімо!
Привіт, я Рейчел Даттон, я мікробіолог.
Поговоримо про те, чому пахне сир.
Ходімо!
Ми прийшли в магазин сиру,
щоб краще роздивитися мікроби,
що роблять сир смачним і смердючим.
Мікроби — це крихітні клітини, які неможливо побачити очима.
Потрібен мікроскоп.
Ці мікроби є повсюди.
В океані, землі та на деякій їжі, що ми їмо.
Тож багато запахів, не лише сиру,
ми відчуваємо через мікроби.
Оцей мікроб —
одна з найвідоміших бактерій, що росте на сирі.
Вона створює багато смачних сирних ароматів, а ще робить сир смердючим.
Тож сировари, серед іншого, контролюють кількість мікробів на сирі.
Важлива температура. Що вища температура, то більше пахне сир.
Оце особливий вид сиру з Франції.
А ці дірочки зробили маленькі жучки.
Їх називають сирними кліщами.
Ці кліщі створюють
цікаві аромати та запахи на сирах.
Тож запах є не лише через мікроби,
а й через інші організми на сирі.
-Привіт. -А ви знали?
Один з мікробів, що живе на сирі та створює запах,
живе й на наших ногах.
Тож комусь смердючий сир пахне ногами.
Це через один вид мікробів,
що виробляє однаковий запах.
Правда, було круто? Наука найкраща!
Кам'яне звірятко Роузі.
-Нова іграшка Мушу готова. -Круто.
Я це має бути ідеальне поєднання завитків і шарудіння.
Глянемо, чи їй сподобається.
Їй подобається!
Особливо шарудіння. Чому коти люблять усе, що шарудить?
Мушу така мила!
І я хочу тваринку.
Та мама каже, що через її роз'їзди, ми не зможемо піклуватися про неї.
Гадаю, так і є. Про тварин треба багато дбати.
-Може, візьмеш невибагливу? -Як-от золоту рибку.
Вони плавають. Їх не треба вигулювати.
Але їх треба годувати.
І їх важко обіймати.
Може, мавпу? Вони люблять обійматися! І гратися.
-Можливо, навіть забагато. -Точно.
Як щодо жука сонечка?
Їх не треба вигулювати чи грати, і вони чарівні.
Але їм потрібна їжа та місце, аби повзати.
І їх легко загубити.
Сюди, сонечко.
Точно. Можна наступити на сонечко, що загубилося в домі.
Тож тобі треба тваринка, що не їсть,
з якою не треба гратися й обійматися.
Схоже на камінь.
Так! Кам'яне звірятко!
Та я жартував.
А я ні. Ходімо за кам'яним звірятком!
Пошукаємо в саду.
У цих камінців уже є дім. Я хочу дикий камінь, що мріє про дім.
Та де ми знайдемо дикий камінь?
Я знаю. У парку!
-Привіт, мамо! -Адо, ти налякала мене. Що таке?
Я хотіла попросити зводити нас у парк, та ти працюєш…
Я працюю… над цим кросвордом.
-Мамо! -Я не можу вирішити робоче питання.
Інколи допомагає перерва.
Тож давайте відведу вас у парк, щоб мій мозок відпочив.
Ура! Ми тут!
Ось наче гарне місце.
Дякую. Ми пошукаємо диких кам'яних звіряток.
Дикі кам'яні звірятка? Не годуйте їх. І я маю вас бачити.
Добре!
Тут стільки каміння. Навіть не знаю, з чого почати.
Оцей блакитний і круглий. А ще блискучий.
Гарний! Однозначно подумаю.
Глянь на цей.
Згори пухнастий мох. Він такий милий.
І цей гарний.
Оці наче близнюки.
Гарно. Крутяцький камінь із зазублиною.
Такий великий вибір. Пошукаймо ще.
-Це велика купка можливих звіряток. -Так.
Як вибрати один, щоб забрати додому?
Камінь, ножиці, папір?
Я ніколи не виберу лише один!
Кожен камінчик особливий.
Як Мохнатик.
Такий пухнастий і милий.
Дуже милий.
Роко та Мілла — брат і сестра. Не можна їх розділяти.
А в Зубчика є зазублина.
Він потрібен лише мені. Тож я маю забрати їх усі.
Гаразд. Є лише одна проблема. Як ми понесемо їх?
Легко. У кишенях.
Мої ноги не рухаються!
Вони дуже важкі.
Що ж, не в кишенях.
Можливо, у шарфі?
Стояти.
Хто хороший камінчик? Ти хороший камінчик.
Вони постійно випадають.
Вони ж дикі. Дресирувати буде нелегко.
Знаєте, що допоможе?
Знаю! Брейншторм.
Чудова ідея.
Брейншторм
Кажи, що на думку спадає Поганих ідей не буває
Брейншторм
Друзів збери І спробуй знайти: як, що й чому
Брейншторм!
Хай наша уява Нові творіння плекає
Коли в нас брейншторм
Овва!
Може, скористаємося магією? Абрукудурбру!
Тобто абрікідібрі!
Але я не пам'ятаю слів, можу зробити щось погане!
Може, прилаштуємо колеса до твого дому і привеземо його сюди?
Як на мене, треба десь стоп'ятсот коліс.
Точно.
Може, сонечка понесуть мурах, які понесуть каміння?
-Мурахи сильні. -А от сонечка не дуже.
Є ще ідеї?
Геть нема.
Єдинороги?
Агов, це моя фішка!
Мурахи, але без сонечок!
Єдинороги.
Я вже казав.
Сир.
Сир?
Я голодна.
-О ні. Схоже, ідеї закінчилися. -Що? У нас такого не буває.
Треба продовжувати брейншторм.
Я маю принести камінці додому!
Але я більше не можу думати. У голові каша.
Мої дірки мозокуваті. Тобто мозок дірявий.
-А якщо мої дірки не щезнуть? -Що нам робити? Ми застрягли.
Застрягли.
А якщо причепити каміння до…
Не знаю.
Мозок наче зламався.
Стривайте!
Я не можу вирішити робоче питання. Інколи допомагає перерва.
Здається, я з'єднала всі крапки.
Мама дала мозку відпочити, щоб вирішити робоче питання.
Ми застрягли. Може, відпочинемо?
Пограємо.
Ні! Думати треба нам.
Тобто нам треба думати.
Гаразд, перепочинемо.
Із цих соняшників вийде гарна катапульта.
Хто знав, що дизайн соняшників…
цікавий?
Наче всередині квітів є крихітні квіти.
Так і є. Соняшники складаються з тисячі крихітних квітів.
Вони так гарно пахнуть.
Чому квіти так гарно пахнуть?
Мій мозок знову видає інформацію та задає питання.
-Мій мозок не почувається дірявим. -Гра допомогла!
Ура. Назад до брейншторму.
Знаю. Зачаруємо сов, аби вони принесли каміння додому.
Я вмію зачаровувати.
-Сови сплять удень. Це нічні птахи. -Так, і прокидаються вночі.
Може, відправимо каміння американською гіркою?
Чудова ідея.
Та якщо гірки хитатимуться, і камінці випадуть?
Тоді це будуть кам'яні американські гірки!
Може, побудуємо щось, щоб дотягнути їх?
Так. Якийсь «Тягач каміння Роузі».
Чудова ідея. Давайте будувати!
Потрібна велика сітка для каміння.
-І каркас, щоб тримати їх. -І колеса.
Готово.
-Чудово. -Краса!
Дістанемо матеріали.
Можемо зв'язати сітку з лози.
-Палиці згодяться для каркасу. -Ось колеса з парку.
Можна вже будувати? Можна?
-Так. -Уперед.
Ось і «Тягач каміння Роузі».
-Ідеальний. -Чудова робота.
Дякую. Подивимося, чи витримає він моїх звіряток.
Так, витримує!
Завантажимо все.
-Лоррейн! -Привіт.
Як політ?
Ще та нудотина.
-Заходь. -Мамо!
Привіт, Роузі, картопляне смузі. Як минув день?
У мене є звірятка. Багато!
Що-що?
Це не те, що ти подумала. Ходи!
Познайомся з моїми кам'яними звірятками.
Це Зубчик. Це Роко та Мілла. А ось Мохнатик.
Я думала, що через мої поїздки в нас не буде тваринок.
Але камінці? Творчий підхід.
Молодчина.
Правда ж? Ця трійця чудово вирішує будь-які проблеми.
У нас скінчилися ідеї, а тоді ми відпочили й пограли,
як ти дала мозку відпочити, мамо.
-Твоя правда. Це допомогло. -Я рада, золотце.
-Давай заберемо звіряток додому. -Гаразд, але спершу…
-Бери блакитного, Іґґі. У вас зв'язок. -Дякую, Роузі!
А ти бери Мохнатика, Адо. Ви ідеальна пара.
Справді? Дякую!
Не хвилюйся, Мушу.
Це моє кам'яне звірятко, а ти моє улюблене кошеня.
У мене ідея. Познайомимося зі ще однією дослідницею. Ходімо!
Привіт.
Привіт, я Ракел Нуно, і я планетолог.
Сьогодні ми поговоримо про каміння з космосу.
Ми завжди думаємо лише
про камінці, які бачимо в парку чи на прогулянці.
Але багато камінців плавають у космосі.
Потім вони входять в атмосферу Землі та падають на поверхню.
Ось вони, у галереї метеоритів.
Космічне каміння, що падає на Землю, — це метеорити.
Ось наші величезні залізні метеорити.
Якщо ви полюєте на каміння, перевірте, чи це не метеорит,
за допомогою магніту.
Земне каміння зазвичай не магнітиться.
Каміння, що плаває в космосі,
може бути розміром з піщинку
та досягати розміру планети.
Власне, Земля — це великий камінь, що плаває в космосі.
Можна побачити, як космічне каміння прилітає на Землю.
Це метеоритний дощ.
Частинки пилу й каміння входять у нашу атмосферу і згорають.
Це яскраві смужки в небі.
Подивіться вгору ввечері.
Може, побачите метеоритний дощ.
А ви знали?
Місяць стискається.
Виявляється, всередині місяця є гаряче каміння.
Коли воно охолоджується, то стискається, тож місяць стає меншим.
Не хвилюйтеся. Ви все одно побачите його.
Правда, було круто? Наука найкраща!
Переклад субтитрів: Тетяна Лаховська