СЕРІАЛ NETFLIX
Як, що, де й чому?
Що, де, чому?
Як, що, де й чому?
Що, де, чому?
Дослідниця Ада Твіст
Знайде відповідь
Знизу і згори
Наука всюди, лиш оком глянь
З архітектором Іґґі Пеком
Та інженером Роузі Ревір
Справ так багато, бігом допоможи!
Це питання, таємниця чи загадка якась
Час дива вивчати І гіпотези перевіряти
Наука найкраща!
Дослідниця Ада Твіст
Відповідь знайде за мить
Наука довкола бринить
Вона формує гіпотезу
І з'єднує всі крапки Бо це дослідниця Ада Твіст!
Торт на річницю.
-Привіт! -Здоров. Готова їсти оладки?
Зробиш їх ідеально круглими?
Перевіримо.
Фу!
Нащо цілуватися?
-От і я про це! -Спитайте маму. Я біжу на роботу.
Кортить дізнатися, що ти запланувала.
-Знаю, буде чудово. -Що я спланувала?
Адо, Артуре, пластівці, яйця.
-Я за яйцями. -Я за пластівцями.
Тут цукерка у формі серця!
А на яйцях закохані очі.
А кішка принесла півонії, мої улюблені квіти. Дякую!
Закохані очі? Серця-пластівці?
Півонії! О ні! Я забула про нашу річницю!
Мамо, оладки!
Це не ідеальне коло.
Мамо, знаєш, що ти щойно зробила?
Безлад?
Єдинорога! У науці це називають щасливою випадковістю.
Робиш одне, і випадково виходить щось краще.
Чудово. Та я забула про річницю, тож краще не стало.
На річницю треба проявити кохання, а я забула!
І планувати ніколи, у мене великий проєкт!
Не хвилюйся, мамо. Я допоможу.
То що думаєте?
Я думаю, що оладка-єдиноріг чудова!
А про річницю моїх батьків?
Точно. На жаль, ідей нема.
І в мене. Ми допоможемо, Адо, та мої батьки не живуть разом.
-Я не тямлю в річницях. -Знаєте, що треба? Брейншторм.
Брейншторм
Кажи, що на думку спадає Поганих ідей не буває
Брейншторм
Друзів збери І спробуй знайти: як, що й чому
Брейншторм
Хай наша уява Нові творіння плекає
Коли в нас брейншторм
Овва!
Є ідея! Перефарбуємо все в червоний.
У колір кохання!
Точно. А ще це колір Марса. Мій тато любить Марс!
Але все буде червоним до скону!
Меблі.
А ще мама, тато, Артур і я.
А я люблю бути темною.
У мене ідея!
Мама підлетить до книжкового магазину тата на драконі,
зіграє на новенькій арфі й заспіває пісню кохання!
Тато любить усі інструменти,
але ж де ми швидко візьмемо дракона з арфою?
Твоя правда.
Зробимо для тата шоколадний будинок?
Буде шоколадна дивовижа!
-Це воно! -Справді? Ми збудуємо будинок?
Ні! Для цього треба забагато часу й шоколаду.
-А буває забагато шоколаду? -Ні!
Просто тато пече шоколадний торт-сюрприз на особливі випадки,
а ми спечемо для нього.
-Як мило! -Чудова ідея!
Мені подобається ідея спекти його торт.
Є лише одна проблема.
Старий сімейний рецепт знає лише тато.
Він не записаний.
-Справді? -Гарна спроба.
Можемо розгадати рецепт у лабораторії.
Випічка — наука.
Мама каже, що кухарство це мистецтво, випічка — наука.
Вона знає, вона шеф.
Гаразд. Поки ви втрьох вишукуєте рецепт,
я пошукаю запасний подарунок про всякий випадок.
Не хвилюйся. Ми все зробимо.
Що б я робила без моєї дослідниці?
У тебе не було б подарунку на річницю, а це було б погано.
Завантажую лабораторію.
Коли ми печемо,
тато каже, що торт має бути солодким, м'яким та високим.
Цукор і шоколад роблять його солодким. А для м'якості потрібні…
Подушки!
Ні, масло.
А для висоти…
Будівельні блоки!
Розпушувач.
-Теж згодиться. -І смакуватиме краще.
І посипка згори.
Не вистачає яєць і борошна, щоб усе трималося.
Здається, я знайшла подарунок!
Мамо.
-Краватка? -Краватка?
-Гадаю, у нього вже є. -Гадаю, це його краватка.
Що ж, пошукаю ще, коли трохи попрацюю.
Нам не можна дати маху.
Готово.
Це ціла вежа з торту!
Татів торт не такий високий!
Не впусти його!
Він хитається! Я не можу дивитися!
Перевіримо готовність!
-На підлогу! -Обережно!
Овва, я вкритий тортом!
Треба ще подумати над рецептом.
Якщо розпушувач забезпечує висоту, може, ми поклали забагато.
Як на мене, то нам треба саме…
набагато менше цього разу.
Виглядає гарно.
Дуже гарно.
Ідеально!
Не ідеально.
Він упав! Як наші мрії і сподівання.
Якщо мамі на думку спала лише татова краватка,
доведеться здатися.
Я хотіла допомогти мамі показати її кохання, та нічого не вийшло.
І це не виправити.
Адо Твіст, хай я й не розбираюся в річницях,
та здаватися не можна, сама знаєш.
Еге ж. Просто треба пробувати далі.
Так! Ми дослідники. Ми не здаємося.
Це надто важливо.
Якби ж знати, що ми робимо не так!
Ой, пробач.
Роузі, ти щойно… Я знаю, що робити!
Дивіться.
Це ж я так зробила. То це добре?
Так. Відбувається хімічна реакція. Подивіться.
-Уже не перелилося. -Саме так.
Я забула, що ще говорить тато.
«Двічі відмір, один раз випікай».
Випічка — це наука, так?
Для ідеально торта потрібна правильна хімічна реакція.
У нас були правильні інгредієнти, але кількість не та.
Спробуємо знову. Швиденько. Тато скоро прийде!
Усі інгредієнти всередині.
А ще кохання.
Тато каже, воно додає солодкий смак.
Сподіваюся, спрацює.
-Справді схоже на торт. -Він високий, але не занадто.
М'який, але не впав!
-Ням. -Смакота!
Він шоколадний і солодкий.
-Ура! -Ура!
А ну послухайте.
Чому він хрустить?
Посипка? У татовому торті-сюрпризі посипка не всередині.
Вона має бути ззовні. Це катастрофа!
Посипка ніколи не буває катастрофою.
Але це не татків торт. Він не ідеальний. Треба переробити.
Ні! Тато скоро прийде. Може, мама знайшла хороший подарунок?
Як вам? Я намалювала Чумацький Шлях.
Ось Пояс Оріона, Великий Віз, Полярна зоря.
Ваша правда. Неначе зірка вибухнула.
Самий безлад. А як торт?
Ми ненароком поклали посипку всередину, тож це не татків торт.
Ні, але це твій торт-сюрприз.
Ти зробила торт та сюрприз.
Як на мене, це щаслива випадковість.
-Обожнюю таке. -Так! Як моя оладка-єдиноріжка.
-Поставимо його на стіл. -Добре.
Ми допоможемо.
А тоді підемо. Тобі вдасться, Адо.
Дякую, друзі.
Що тут у нас?
Сідайте, пане тато.
Тобто пане Твіст.
З річницею!
Сьогодні в нас для тебе… Барабанний дріб, будь ласка.
Татків шоколадний торт-сюрприз!
Справді? Але ж рецепт не написаний.
Це не мій торт-сюрприз.
Так і знала.
Він смачніший!
-Справді? -Так! Посипка всередині торта? Геніально.
Твоя дочка перевершила сама себе. Як завжди.
Це щаслива випадковість. І я додала особливий інгредієнт.
Кохання.
Я відчуваю його смак!
Це мій найсмачніший подарунок на річницю. Дякую!
Закрию очі на поцілунок. Цього разу.
Овва! Зірка вибухнула.
Ну, це мала бути…
Забудь. Так. Саме це і є.
У мене ідея. Познайомимося зі ще однією дослідницею. Ходімо!
Привіт. Я Лашіда Перрі, я шеф-кондитер.
Ми поговоримо про те,
як харчова сода відіграє дуже наукову роль від час випічки,
особливо печива.
Нямка!
Шефи-кондитери постійно думають:
«Якщо я змішаю ось ці інгредієнти,
яку реакцію я отримаю?»
Сьогодні я хочу показати, що сода робить із випічкою.
-Зробимо печиво з шоколадом? -Почнімо!
Соду використовують багато років, бо вона допомагає розпушити випічку.
Розпушування допомагає продуктам підніматися.
Круто.
Я гралася з рецептами, додавала геть мало соди
й багато соди, і результат був різний.
Ось і наш таймер.
Справа, ось тут, печиво з содою.
А ось тут — без соди.
Найочевидніша різниця — колір.
Ці гарні й золотисті.
А тут центр доволі блідий.
Розтікання теж різне.
Печиво з содою має гарний товстий край.
Він більш однорідний у порівнянні з необробленими краями,
де кожен живе своїм життям.
А тепер дещо цікаве.
Я люблю бути шеф-кондитером, бо треба все куштувати!
Смакота.
А ви знали?
Соду використовують не лише для випічки, як-от у печиві,
а ще у вогнегасниках.
Правда, було круто? Наука найкраща!
Вечірка в саду.
Сьоме правило Роузі. Дзвони тричі на щастя.
-Привіт! -Гей!
Привіт.
Почнімо вечірку в саду!
Власне…
-Обожнюю сади й вечірки. -Навряд ми…
Я така рада, що ми весь день проведемо у твоєму гарному…
-Лишенько! -Отакої!
Ось що я хотів сказати.
Я запросив вас на вечірку в саду, та гляньте!
Гаразд.
Ці рослини засмучені?
-Чи сплять? -Просто вони погано почуваються.
Про них дбав тато до переїзду.
Може, їм треба посміятися.
Мама каже, що сміх — найкращі ліки.
Чому в картоплі нема окулярів?
Бо її вічка не болять!
Класний жарт!
Жоден листочок не поворухнувся. Важка публіка.
-Агов! Хто голодний? -Фаршировані яйця!
Нямка! Дякую!
То хто ви сьогодні? Розкажіть про плани.
Ми хотіли влаштувати вечірку в саду, та…
Знаю. Атмосфера тут не для вечірки, так?
Десь так.
Зате це супер яйки-нямки!
Чула? Бо вони яйця.
Рада, що вам до вподоби, вони будуть у меню.
З розмарином було б смачніше,
та мої пальці не зелені.
Бо лише в людожерів зелені. І в деяких ельфів.
Ні, Роузі. Так кажуть про хист до садівництва.
Тоді ясно.
Якби ж то я розбиралася.
Але кафе й батьківський комітет цього року
забирають весь час.
Якби ж то чарівна кнопка дбала про рослини.
Це кіш. Маю бігти.
Хай мама не садівниця, але вона любить цей сад.
-Якби ж то я міг оживити його для неї. -Іґґі, ми дослідники.
-І твої друзі. Ми допоможемо! -Ми з тобою.
Справді? Дякую! То що робитимемо?
Спершу треба уважно все розглянути.
Я дещо помітила. Листя схилилося й пожовкло.
А тут схилилося й пожовкло ще більше!
Рослини в затінку схилилися більше за ті, що на сонці. Неймовірно.
Вибачте. Чхаю через суху землю.
Чудово підмітив, Іґґі.
Якщо земля суха, можливо, рослини давно не поливали.
Гадаю, це гіпотеза.
Обожнюю гіпотетузи!
Гіпоретузи?
Чому це слово таке важке?
Я допоможу!
У мене є гіпотеза
-Чи це -Спостереження
-Усе -Пояснює?
Правда чи ні Давайте дізнаємося відповідь!
Може, це не так Але ми дізнаємося
Про що ця теорія
Наукове припущення Витримає нашу перевірку?
Так, тому й потрібна гіпотеза
У мене є гіпотеза
Перевіримо її
Почнімо!
Тож ми припускаємо, що рослинам потрібні сонце та вода.
Перевіримо. Завантажую лабораторію.
Об'єкт дослідження готовий.
Вмикай сонце!
А точний науковий термін —
спеціальна садова лампа, чиє світло схоже на сонце.
Вона вже не така жовта!
І зеленішає!
-Тобто стає зеленою. -Це через сонце?
У моїх руках сила.
Ми довели першу частину гіпотези. Рослинам треба сонце!
Адо, сонце дуже важке!
Цікаво, скільки важить справжнє сонце?
Адо!
Точно. Можеш опустити світло.
І друге випробування.
Іґґі, випускай дощ!
А точний науковий термін — відро…
Ой!
Води.
Ой, пробачте!
Не страшно. Я люблю дощ. І калюжі. Так!
Чахлість зникла.
Ми довели другу частину гіпотези:
рослинам потрібна вода.
А тепер ходімо до саду.
Посуньмо парасолю, щоб рослини отримали більше сонця.
І дамо їм воду!
Чудове приземлення!
Спрацювало. Так, сонце!
Тепер їм треба трохи цього.
Слухайте, я не пчихаю. Значить, земля не суха.
Ну ж бо, рослинки. Ви зможете.
Ми дали їм сонце й воду, чому вони досі чахнуть?
-Про що ми забули? -Може, треба більше жартів? Я один знаю.
У якому парку овочі чекають на тварин?
У зоопарку!
Дійшло? Зоо-парку!
Гарний жарт.
Рослини так не думають. Попрацюю над жартами.
Потрібен експерт із рослин. А я нікого не знаю.
-Стривайте! Я знаю. -Справді?
Привіт, тату!
Іґґстере. Як ти, друже?
То три мушкетера разом!
-Вітаю! -Привіт!
Ми допомагаємо саду, а ти найкращий експерт, якого я знаю.
Ми дали воду й сонце, але вони досі хворі. Чому?
Не хвилюйтеся. Я допоможу. Ви вже станцювали танок рослин?
Танок рослин?
Потрясіть руками.
Так!
-Не спрацювало. -Знаю.
Хотів, щоб ви розслабилися. Ви такі серйозні.
Насправді вам потрібне добриво.
Добре що?
Добриво. Це вітаміни для рослин. Ви ж їсте їх для здоров'я?
-Так. -Звісно.
Рослинам теж потрібні вітаміни, але з землі.
Добриво підтримує їхнє здоров'я.
-Круто. -Звісно!
Ви можете зробити його.
Просто візьміть поживні речовини. Розказати як?
-Прошу! -Так!
Звісно!
Чудово! Коли природні інгредієнти
змішаються й будуть схожі на слизький бруд,
добриво буде готове.
Розбризкайте його на землю.
-Дякуємо. -Ви крутий.
Звертайтеся.
Дякую, тато.
Добриво м'яке й бридке.
Обожнюю його!
Час приймати вітаміни!
Нам вдалося!
Круто-мухо.
-Муха? Де? -Не хвилюйся. Жодних мух.
-Сад неймовірний. -Бо він здоровий.
Нарешті в мами буде гарний сад.
Хай лише поливає й годує його.
Треба ще щось робити?
Рослини — як люди. Треба поливати й годувати їх регулярно.
Ясно. Мене теж треба регулярно мити й годувати.
Гадала, звучатиме краще.
У мами немає часу на це. Пам'ятаєте її слова?
Точно. Ми вже знаємо, як підтримувати здоров'я саду,
треба полегшити їй піклування про нього.
Час на брейншторм.
Може, створимо новий вид рослин, якому не потрібна їжа, вода й сонце?
Щоб вона нічого не робила.
А якщо ми випадково зробимо рослин-зомбі?
Я за, а от мамі Іґґі може не сподобатися.
Як і сину мами Іґґі — мені!
Може, є ідея без зомбі?
Є одненька. Попросимо гномів дбати про рослини.
Але вони багато їдять.
А мама й так багато готує для кафе і для мене,
ще гномів їй не вистачало.
Їй потрібне щось дуже просте.
Магічне слово?
Чи кнопка?
Стоп! Мама Іґґі казала, що хоче мати кнопку для догляду за садом.
Може, збудуємо щось, щоб поливати й удобрювати рослини?
А кнопка все контролюватиме!
Усе готово!
Іґґі, дизайн фантастичний! Я збудую!
Готово!
Овва, що це за штуковина?
Це «Зелений Палеценатор»!
Він поливає й удобрює рослини.
І включиться, коли ти натиснеш на кнопку.
Ось на це я знайду час.
Завдяки вам у мене з'явилися зелені пальці й сад.
Фантастика!
Це найкраща вечірка в саду, де я була.
А це найкраще полуничне смузі, яке я куштувала.
Зі свіжої полуниці з мого гарного і здорового саду.
Я працюю над новими десертами. Хочете полуничний пиріг?
-Так! -Нямка!
-Привіт! -Тату!
Привіз блокнот. Він завжди його забуває.
Мені б не знати! Бери смузі й насолоджуйся садом.
Чудово виглядає. Певне, мені згодяться ваші поради.
Ось найкраща порада. Треба розсмішити рослини.
Що буде, якщо сасквоч зайде в сад?
Тупотіння? Бо він тупотить?
Гарна спроба.
Каша!
Бо сасквоч усе розчавить!
У мене ідея. Познайомимося із ще одним дослідником. Ходімо!
Привіт. Я Рорі Аронсон, я інженер-робототехнік.
Я покажу, як мій робот доглядає за моїм садом.
Ось Фармбот.
Фармбот саджає насіння,
поливає, фотографує,
прибирає бур'ян,
щоб дбати про сад та вирощувати рослини,
щоб у задньому саду були свіжі овочі.
Один із нашим Фармботів є в НАСА.
Вони досліджують, як вирощувати їжу в космосі.
Вони хочуть відправити астронавтів на Марс
і вирощувати для них їжу, щоб вони їли й жили,
не витрачати багато часу.
Ось мозок Фармбота.
Це комп'ютер, що говорить м'язам,
тобто моторам, рухатися до потрібного місця і дбати про все.
Через телефон ви кажете, куди рухатися і скільки поливати.
Налаштовуєте графік — і все.
Щойно помідори дозріють,
Фармбот напише: «Помідори готові.
-Час робити салат». -Нямка!
-А ви знали? -А ви знали?
Температура важлива для рослин, коли вони починають рости.
Власне, насіння шпинату проросте лише
якщо в землі буде 15-20 градусів Цельсія.
Правда, було круто? Наука найкраща!
Переклад субтитрів: Тетяна Лаховська