‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫״איך, מה, איפה, למה?‬
‫מה, איפה, למה?‬
‫איך, מה, איפה, למה?‬
‫מה, איפה, למה?‬
‫עדה גרניט, מדענית‬
‫היא תגלה מה התשובה‬
‫פה למטה, וגם שם‬
‫המדע נמצא בכל מקום‬
‫עם שייקה גל, אדריכל‬
‫והדס המהנדסת‬
‫יש המון מה לעשות ואתם יכולים לעזור!‬
‫תעלומה, חידה, או קושייה‬
‫יש פלאים לגלות והשערות לבחון‬
‫מדע זה מדהים!‬
‫עדה גרניט, מדענית‬
‫היא חייבת לגלות מה התשובה‬
‫היא מעלה השערה מדעית בכל מקום אפשרי‬
‫היא מחברת נקודות‬ ‫כי היא המדענית עדה גרניט!״‬
‫מבצר משלו.‬
‫בוקר טוב! הגיע הזמן לקום.‬
‫מה הייתי עושה בלי השעון המעורר הקטן שלי?‬ ‫-היית מאחרת.‬
‫עדה, את צודקת.‬ ‫באמת הייתי מאחרת. איך את עושה את זה?‬
‫שאלה טובה.‬
‫למה אני מתעוררת באותה השעה בכל יום?‬
‫איך אחשוב על ניסוי‬ ‫שיעריך את איכות השעון הפנימי שלי?‬
‫איך…‬ ‫-אפשר קפה לפני שאענה על כל השאלות?‬
‫כן.‬
‫מה יש לארוחת בוקר?‬ ‫-אימא מכינה פנקייקים.‬
‫עם קצת עזרה.‬
‫תמשכי בחוט כדי ליצור תגובת שרשרת‬ ‫שמסתיימת בטעימי!‬
‫נמרוד! ארוחת בוקר!‬
‫היי, קטני.‬
‫בוקר קשה?‬
‫מישהו קם על רגל שמאל.‬
‫אם לאדם יש שתי רגליים,‬
‫לא אמור להיות‬ ‫סיכוי של 50-50 לקום על רגל ימין?‬
‫אז איך ייתכן שאתה תמיד קם על רגל שמאל?‬
‫תודה, אבא.‬
‫מוקדם מדי לשאלות!‬
‫אימא, אני יוצא למבצר שלי‬ ‫כדי להתאמן על קסמים.‬
‫זו שעת משחק של ילד אחד.‬
‫כששייקה והדס יבואו,‬
‫ננסה דרכים שונות‬ ‫לגרום לגוש להיות דביק יותר.‬
‫יפה. ספרי לי איך הולך.‬
‫משעמם!‬ ‫-אני מדענית, ומדענים לעולם לא משתעממים!‬
‫המעבדה נטענת.‬
‫היי, עדה.‬ ‫-היי, עדה.‬
‫היי, שייקה. היי, הדס.‬
‫איך הולך עם הגוש?‬ ‫-טוב. עשיתי כמה ניסויים.‬
‫מתברר שקצת סודה לשתייה‬ ‫הופכת אותו לדביק פחות.‬
‫ראיתי את אחיך בחוץ. מבצר מגניב.‬
‫תן לי לנחש! שייקה גל, אדריכל,‬ ‫אתה רוצה ללכת לראות אותו.‬
‫מאוד! כן, בבקשה!‬
‫כלומר, אני פשוט אוהב לראות‬ ‫איך דברים בנויים.‬
‫קדימה, בואו נלך להסתכל.‬
‫מגניב!‬ ‫-מדהים!‬
‫תראו איך המטאטא תומך. ובסיס הכריות?‬
‫והפרטים הקטנים של צריחי הדליים!‬
‫המבצר הזה אדיר.‬
‫אני יודע.‬ ‫-היי, נמרוד. אפשר ל…‬
‫לא. זה מבצר סולו. זה אומר שזה מבצר ליחיד.‬
‫לא יודעת. אני מנחשת שאפשר להכניס למבצר הזה‬
‫שני מבוגרים וארבעה ילדים.‬
‫או שישה ילדים ומבוגר אחד.‬
‫או שישה ילדים ושני מבוגרים‬ ‫אם כולם יהיו ממש צמודים.‬
‫לדעתי אפשר להכניס לתוכו‬ ‫בערך 3,000 דגי זהב.‬
‫עם או בלי מים?‬
‫בלי.‬
‫מים דולפים.‬
‫לא תכירו מבצר לעומק‬ ‫עד שתדעו כמה חייזרים נכנסים.‬
‫תלוי בגודל החייזרים,‬ ‫ובשאלה אם הם יכולים לרחף.‬
‫סולו, כלומר אני!‬
‫בלי דגי זהב. בלי חייזרים.‬ ‫בלי אנשים ששואלים שאלות. רק אני!‬
‫מנעול למבצר? נחמד.‬
‫אתם רק ילדים, אבל תאמינו לי. כשתגדלו קצת,‬
‫לפעמים תצטרכו קצת זמן לעצמכם.‬
‫מגניב. אני פשוט אשמח לראות איך תכננת אותו.‬
‫אולי נעשה עסק?‬ ‫-אני מקשיב.‬
‫טוב, אם נוכל לפתוח את המנעול בלי לגעת בו,‬ ‫כשאנחנו מאחורי הקו הזה,‬
‫תרשה לנו להיכנס.‬
‫בלי לגעת? מכאן?‬
‫עשינו עסק. כי זה בלתי אפשרי.‬
‫הוא צודק. זה באמת בלתי אפשרי.‬
‫עדה לא הייתה מציעה משהו בלתי אפשרי.‬
‫קדימה, עדה.‬ ‫ספרי לשייקה איך נפתח את המנעול מכאן.‬
‫אין לי מושג.‬ ‫-מה?‬
‫אין לי מושג כרגע.‬
‫מדענים כל הזמן בוחנים דברים‬ ‫שנראה שאי אפשר לפצח.‬
‫אם אי אפשר לפצח את זה, למה לנסות בכלל?‬
‫כי זה רק נראה ככה.‬ ‫אנחנו רק צריכים לפרק את זה.‬
‫נשאל הרבה שאלות קטנות‬ ‫וכך נענה על השאלה הגדולה.‬
‫נפרק ונשאל שאלות!‬
‫כן. למשל, איך ניכנס לשם?‬
‫אתם יודעים מה צריך?‬
‫להתחיל את היום מחדש?‬ ‫-חד קרן?‬
‫סיעור מוחות.‬
‫אני אוהבת סיעורי מוחות.‬
‫״סיעור מוחות‬
‫שתפו בכל מחשבה, אין אף רעיון גרוע‬
‫סיעור מוחות‬
‫כנסו את החברים‬ ‫ונסו לגלות איך, מה ולמה‬
‫סיעור מוחות!‬
‫ניתן לדמיון שלנו‬ ‫להפוך ליצירות חדשות ונפלאות‬
‫כשאנחנו עושים סיעור מוחות‬
‫היי!״‬
‫תתחילי.‬ ‫-אולי נתיך את המנעול?‬
‫אבל אז ייתכן שנתיך את כל המבצר.‬
‫ואת אחי.‬
‫או שנוכל להניח את המבצר על גלגלים‬
‫ולחבר אותו ללהקת שחפים שתגלגל אותו אלינו.‬
‫אבל המבצר עלול להיות כבד מדי לשחפים,‬ ‫אפילו אם הוא על גלגלים.‬
‫או שאוכל לבנות רובוט פורץ מנעולים!‬ ‫אבל זה עלול לקחת שבוע־שבועיים.‬
‫אני לא אהיה פה שבוע־שבועיים!‬ ‫-הלוואי שיכולתי להוריד את המנעול הזה.‬
‫הזזת את החול בלי לגעת בו.‬
‫זהו זה! אנחנו צריכים תגובת שרשרת.‬
‫כן! נוגעים רק באבן הדומינו הראשונה,‬ ‫אבל כולן נופלות.‬
‫כן. האנרגיה מאבן הדומינו הראשונה‬ ‫עוברת לשנייה,‬
‫ואז לשלישית ולרביעית.‬
‫אוכל לתכנן משהו שייקח את האנרגיה הראשונית‬
‫ויעביר אותה לאורך החצר עד למנעול.‬
‫מגניב!‬ ‫-אהבתי!‬
‫טוב. זה מוכן.‬
‫זה נראה מדהים.‬
‫יפה!‬
‫על הנייר. הלוואי שהייתי בנאי טוב יותר.‬
‫בשביל זה אני פה.‬
‫אתה תתכנן ואני אבנה. אני יכולה לבנות הכול!‬
‫קודם כול, צריך להשיג חומרים.‬
‫אבא, אפשר ללוות…‬
‫בטח, מותק.‬ ‫-תודה!‬
‫תודה, מושו!‬
‫איך הולך לכם שם?‬
‫טוב. כן, ממש טוב.‬
‫אני אלך להתמתח לי במבצר הסולו שלי!‬
‫מברג.‬
‫פטיש.‬
‫מפתח ברגים.‬
‫וסיימנו!‬
‫ואו!‬ ‫-מדהים!‬
‫אז האנרגיה שמתחילה כאן מגיעה לשם!‬
‫בדיוק. זו פיזיקה.‬
‫בסדר, בואו נעשה את זה!‬
‫שלוש, שתיים, אחת!‬
‫שיגור אנרגיה!‬
‫מה קרה?‬
‫האנרגיה נעצרה!‬
‫אבל למה?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫טוב, זהו. זה נגמר.‬
‫מה? לא! רק צריך לנסות משהו חדש.‬
‫כמו מה?‬
‫אולי העכבר צריך להיות חלקלק יותר.‬
‫בואו ננסה שוב.‬
‫יש!‬ ‫-יש!‬
‫מה?‬ ‫-לזה לא ציפיתי.‬
‫לא! מושו!‬
‫תחזרי!‬
‫זהו זה. נכשלנו.‬
‫דודה שלי תמיד אומרת,‬ ‫״הדרך היחידה להיכשל היא לא לנסות״.‬
‫לא מוותרים, אנחנו נחושים!‬
‫אתן צודקות. אנחנו לא מוותרים.‬
‫אז בואו ננסה משהו אחר.‬
‫משהו פחות עכברי.‬
‫אין יותר עכבר, אז לא צריך מלכודת.‬
‫כן, אני מבינה.‬
‫החלפתי את כל המקטע!‬
‫עשית את זה!‬
‫הוא יגיע!‬
‫יש!‬ ‫-יש!‬
‫זה עבד!‬ ‫-כן, תמיד ידעתי שזה יעבוד.‬
‫זה היה אדיר! כמו קסם.‬
‫או כמו מדע.‬
‫היי, אולי נוכל ליצור תגובת שרשרת‬
‫שתאפשר לי לפתוח את הדלת מלמעלה.‬
‫כן. אנחנו לגמרי יכולים לעשות את זה.‬
‫מגניב. וככה כשתבואו, אוכל להכניס אתכם.‬
‫מדהים!‬ ‫-מגניב!‬
‫נמרוד, הבאתי את הגוש הדביק הזה‬ ‫כמתנה לחנוכת המבצר.‬
‫מעולה! תרגישו בבית.‬
‫תודה, נמרוד.‬
‫יש שאלות?‬ ‫-כן.‬
‫אם המבצר היה מלא בינשופים‬ ‫וכולם היו עפים ביחד, המבצר היה עף?‬
‫אני לא יודע.‬ ‫-אם המבצר היה בחלל,‬
‫כמה היינו שוקלים?‬ ‫-מבצר בחלל?‬
‫ילדים, ארוחת צוהריים!‬
‫אנחנו באים!‬
‫יש לך אורוות חד־קרנים מאחור?‬
‫יש לי רעיון.‬
‫בואו נפגוש עוד מדענית.‬
‫קדימה!‬
‫היי, אני קייג׳י שוג׳ובי‬ ‫ואני מהנדסת אווירונאוטיקה,‬
‫זה אומר שאני מפתחת ספינות חלל.‬
‫היום אדבר על תגובות שרשרת‬
‫בטלסקופ החלל ג׳יימס וב, שעבדתי עליו.‬
‫מגניב!‬
‫כשהוא יוצא לכיוון המסלול שלו בחלל,‬
‫הטלסקופ מצלם כוכבי לכת, כוכבים, גלקסיות,‬
‫והתמונות האלה עוזרות לנו ללמוד על היקום.‬
‫יש מאות תגובות שרשרת שצריכות לקרות‬
‫כדי שכל זה יילך חלק.‬
‫תגובת שרשרת היא רצף של אירועים‬
‫שקורים כי משהו אחר קרה לפניהם.‬
‫ואני אשתמש בדגמים שהכנתי כדי להראות לכם.‬
‫כשטלסקופ ג׳יימס ובנמצא על כדור הארץ,‬ ‫הוא מקופל ונראה בערך ככה.‬
‫היינו צריכים את האפשרות להגיע ממצב מקופל‬
‫למצב פתוח מאוד בחלל.‬
‫אז אחרי שהמשגר יוצא לדרך,‬ ‫הטלסקופ מתנתק ממנו‬
‫ומתחיל להתקדם לכיוון יעדו הסופי.‬
‫בשלב זה, מתחילות תגובות השרשרת‬ ‫שיובילו לפתיחת מגן השמש הזה.‬
‫אחת אחרי השנייה, פעולות קטנות בשרשרת‬ ‫מביאות לפתיחה מלאה של מגן השמש.‬
‫ואז הטלסקופ נפתח במלואו.‬
‫תגובות השרשרת הושלמו‬ ‫והטלסקופ יכול לעשות את עבודתו.‬
‫יש!‬
‫תגובות שרשרת יכולות לקרות מהר מאוד,‬ ‫אך גם לאט מאוד.‬
‫תגובת השרשרת של פתיחת ג׳יימס וב‬ ‫תיקח בערך שלושים ימים.‬
‫עובדה מעניינת:‬
‫אפשר לראות המון רכבי חלל שבני אדם בנו‬ ‫כשמסתכלים על שמי הלילה מכדור הארץ.‬
‫אם רואים משהו שדומה לכוכב אבל זז מהר,‬ ‫זה כנראה אחד מהלוויינים שלנו.‬
‫נכון שזה היה מגניב? מדע זה מדהים!‬
‫שתים־עשרה ציפורים זועמות.‬
‫זו רק אני, או שתמיד לוקח יותר זמן‬ ‫למלא בריכה ביום חם?‬
‫שאלה טובה. האם זה אומר‬ ‫שבריכה תתמלא מהר יותר ביום קריר?‬
‫או אם היא בצל? או אם נמלא אותה בלימונדה?‬
‫למה אתה נשמע כמו ציפור?‬
‫זה לא הייתי אני. ציפורים מלחיצות אותי.‬
‫גם כשהן נראות שמחות, כמו אלה.‬
‫זו לא נשמעת לי כמו שמחה. ההפך הוא הנכון.‬
‫הבחנה יפה, הדס.‬ ‫הציפורים האלה לא נראות שמחות בכלל.‬
‫הן נראות זועמות!‬
‫כמו ״אנגרי בירדס״? ואו! מטורף.‬
‫זה מלחיץ יותר מציפורים שמחות.‬
‫למה שציפורים יזעמו?‬
‫שאלה מצוינת.‬ ‫אני יודעת מי תעזור לנו לענות עליה.‬
‫אימא!‬
‫לא צריך לצעוק. אני כאן.‬
‫סליחה. ידעת שהחצר שלנו‬ ‫מלאה בציפורים זועמות?‬
‫מעולם לא ראיתי כל כך הרבה ציפורים עצבניות.‬ ‫יש בטח… אחת, שתיים…‬
‫יש פה 12 ציפורים זועמות!‬ ‫-אנחנו מנסים להבין מה מכעיס אותן.‬
‫הינה קצה חוט. כלי המים שלהן ריק.‬
‫הן בטח זועמות כי אין להן מי שתייה.‬
‫אז הן צמאות!‬
‫זה מסביר למה הן זועמות,‬
‫אבל זה לא מסביר למה אין מים בכלי!‬ ‫את תמיד מקפידה שיהיה מלא, אימא.‬
‫נכון, אבל אתמול היו לי סידורים,‬ ‫אז ביקשתי מאחיך…‬
‫נמרוד!‬
‫כן, אימא? 76, 77, 78, 79…‬
‫מה עשיתי?‬ ‫-זה מה שלא עשית. המים של הציפורים?‬
‫לא היית אמור למלא להן אתמול בערב?‬ ‫-מילאתי! אני מבטיח!‬
‫מושו חתולסקי! למישהי פה יש הרגל מגונה‬ ‫לשתות מהכלי של הציפורים.‬
‫זה כנראה מה שקרה. סליחה, חמוד. טעות שלי.‬
‫מושו!‬
‫ואת, את יודעת מה אמרתי לך שיקרה‬
‫אם תשתי מהכלי של הציפורים עוד פעם אחת.‬
‫זו השיחה מהעבודה שציפיתי לה.‬
‫מה יקרה?‬
‫אוי, לא!‬ ‫נראה לי שאימא מתכוונת למסור את מושו.‬
‫היא כבר הזהירה אותה לגבי המים.‬
‫והיא לא אהבה חתולים לפני שאבא הביא אותה.‬
‫מושו!‬
‫אימא! מושו חפה מפשע.‬
‫זה בטוח.‬
‫אנחנו נוכיח את זה ונטהר את שמה.‬
‫מה? כמו במשפט?‬
‫כן. ממש כמו בבית משפט אמיתי.‬ ‫תוכלי להיות השופטת, גברת גרניט.‬
‫תפגשי אותנו בסלון.‬ ‫כלומר, באולם בית המשפט, בעוד חצי שעה.‬
‫בסדר.‬ ‫-ואל תעשי כלום למושו עד אז.‬
‫״אל תעשי כלום״? מה כבר אעשה?‬
‫נזדקק לשיטה המדעית בשביל זה.‬
‫״השיטה המדעית!‬
‫יש לנו תצפית‬
‫אז נתחיל בשאלה‬
‫נערוך מחקר‬
‫מתוך השערה‬
‫ונבדוק בעזרת ניסויים‬
‫מה אנחנו מגלים?‬
‫בואו נסיק מסקנה‬
‫נכתוב הכול ונחלק לכולם את הממצאים‬
‫זוהי השיטה המדעית!״‬
‫טוב, אז יש לנו שאלה:‬ ‫״מה קרה למים של הציפורים?״‬
‫חד־קרנים שתו אותם!‬
‫אולי חד־קרן, שהיה צמא‬ ‫אחרי שרדף אחרי קשתות בענן,‬
‫שתה את המים.‬
‫אבל אני מפריכה את התיאוריה שלי.‬ ‫חד־קרנים אוהבים סודה.‬
‫אני חושב שהבנתי. נמלים!‬ ‫אולי טריליארד נמלים בנו מוביל מים פיצי.‬
‫כן! עכשיו תסביר לי‬ ‫מה ההבדל בין ברווז מים לברווז רגיל.‬
‫מוביל מים, לא ברווז מים.‬ ‫זה גשר או תעלה שמים נעים דרכו.‬
‫זה יהיה ההישג האדריכלי‬ ‫הפיצפון ביותר אי־פעם!‬
‫טוב, אז ההשערה שלנו היא‬ ‫שאם מושו לא שתתה את המים,‬
‫מישהו אחר כנראה שתה אותם.‬
‫דעתי היא עדיין נמלים.‬
‫אז מה נעשה עכשיו?‬
‫נבדוק את ההשערה באמצעות בחינת הראיות.‬
‫לזה מדענים קוראים‬ ‫עובדות שמוכיחות או מפריכות את ההשערה.‬
‫המעבדה נטענת!‬
‫הינה הראיה הראשונה שלנו.‬ ‫טביעת רגל מזירת הפשע.‬
‫בדיוק בגודל הכפה של מושו.‬
‫בטוח שאין טביעות רגליים של נמלים?‬
‫לא. רק של חתול.‬
‫טוב, אז אולי מושו הייתה שם,‬ ‫אבל בואו נראה מה עוד יש לנו.‬
‫קערת המים של מושו.‬
‫ריקה. כלומר, היא כנראה הייתה צמאה.‬ ‫-וזה יסביר למה היא רצתה מים.‬
‫אוף, נראה שמושו בצרות.‬
‫עדיין יש פרווה שמצאנו.‬ ‫בואו נסתכל עליה דרך מיקרוסקופ.‬
‫היא נראית ממש כמו פרוות הכפה של מושו.‬
‫רגע אחד.‬
‫זו באמת הכפה של מושו!‬
‫חברים, נראה שכל הראיות תומכות במסקנה אחת.‬
‫מושו משתפת פעולה עם הנמלים!‬
‫לא.‬
‫מושו שתתה את המים של הציפורים.‬
‫אוף.‬
‫תהיי חזקה, מושו.‬ ‫-נשלח לך מכתבי אהבה, לא חשוב לאן תימסרי.‬
‫אבל אנחנו לא מוותרים עלייך.‬
‫שמונים, 81, 82. אימא מוכנה! 83.‬
‫מה נעשה?‬
‫אם לא נוכיח שמושו חפה מפשע,‬ ‫אימא שלך תמסור אותה.‬
‫בואי, מושו.‬
‫ילדה טובה!‬
‫אני יודעת!‬ ‫אם אי אפשר להוכיח שמושו חפה מפשע,‬
‫אולי נוכל לפחות להוכיח‬ ‫שהיא יודעת להתנהג יפה.‬
‫כן!‬ ‫-תוכנית מעולה!‬
‫תשעים ושמונה, 99, 100! יש!‬
‫כולם לעמוד!‬
‫כבוד השופטת אימא יושבת בדין.‬
‫כבוד השופטת? אימא יכולה להתרגל לזה.‬
‫כעת נשמע טיעונים‬ ‫בתיק של מושו נגד מי הציפורים הנעלמים.‬
‫כבודה, אנחנו קוראים למושו חתולסקי‬ ‫לדוכן העדים!‬
‫העדה שלכם היא חתולה?‬
‫זה חריג מאוד, עד… כלומר, גברתי הפרקליטה.‬
‫אנחנו מבטיחים שזה חשוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫נמרוד… כלומר, פקיד ביהמ״ש.‬ ‫הבא את מושו אל הדוכן.‬
‫ב״דוכן״ אני מתכוונת למיטת החתול.‬
‫מושו חתולסקי, האם נכון‬ ‫שאף על פי שמעולם לא עברת אילוף מקצועי,‬
‫את מחונכת מאוד?‬
‫בחזרה לדוכן!‬
‫ומכיוון שאת חתולה כל כך מחונכת,‬
‫האם תבטיחי לא לשתות לעולם‬ ‫מהכלי של הציפורים?‬
‫פרקליטה, תשתלטי על מרשתך.‬
‫אני מתחילה לפקפק בכך שהיא מחונכת.‬
‫זה הולך ממש נורא!‬
‫מושו מתנהגת כאילו היא ממש לא מחונכת.‬
‫לא, היא פשוט…‬
‫מנסה להתקרר!‬
‫ברור. חם היום.‬
‫כן, חם.‬
‫חם מאוד. וגם יבש!‬
‫אולי מושו לא כל כך מחונכת,‬
‫אבל ייתכן שנוכל להוכיח שקרה למים משהו אחר.‬
‫כבודה, אפשר לצאת להפסקה?‬
‫את רוצה לעצור את המשפט כדי לשחק?‬ ‫-לא.‬
‫אנחנו צריכים הפסקה‬ ‫כדי שנוכל לאסוף ראיה אחת אחרונה.‬
‫אין בעיה, עדה. כלומר, הפרקליטה.‬ ‫-כבר חוזרים!‬
‫מהר, תקריא לי את מה שכתוב על המדחום.‬ ‫-32 מעלות חום.‬
‫והאוויר יבש.‬
‫אני חושבת שמצאנו ראיה.‬
‫כבודה, יש לנו ראיה חדשה.‬
‫אולי נכון שמושו חתולסקי נכחה בזירת הפשע,‬
‫וכן, היא הייתה צמאה,‬
‫וכן, אולי היא לא החתולה הכי מחונכת בעולם,‬
‫אבל אולי מושו‬ ‫לא שתתה את המים של הציפורים כי…‬
‫הם נעלמו!‬
‫סדר! סדר בבית המשפט!‬ ‫הסבירי את דברייך, גברתי הפרקליטה.‬
‫אני טוענת שאולי המים נעלמו‬ ‫בתהליך מדעי שנקרא ״התאדות״.‬
‫התאדות! רגע, תזכירי לי מה זו התאדות.‬
‫כשמים הופכים לגז.‬
‫ואז הגז מתערבב עם האוויר,‬ ‫וכך נראה כאילו המים נעלמו.‬
‫התהליך הזה יכול לקרות מהר ביום חם ויבש,‬
‫וכשיש רק טיפונת מים.‬
‫מה שמביא אותי לעד האחרון שלנו.‬
‫נמרוד!‬
‫אני?‬
‫נמרוד, האם נכון שהיית עסוק אתמול‬
‫בניסיון לכדרר את הכדור שלך מאה פעמים ברצף?‬
‫כן, בטח.‬
‫אז בוודאי היה לך חשוב מאוד‬ ‫למלא את הכלי מהר.‬
‫מהר? טוב, כנראה, אבל…‬
‫הדרך המהירה ביותר למלא את הכלי‬ ‫היא להוסיף לו רק טיפונת מים, הלא כן?‬
‫כן!‬
‫הוספתי רק טיפונת מים לכלי!‬
‫זה מוכיח את ההשערה שלנו.‬ ‫ייתכן שמשהו אחר קרה למים של הציפורים.‬
‫ייתכן שמושו חתולסקי חפה מפשע.‬ ‫סיימתי את טיעוניי!‬
‫יש!‬ ‫-יש!‬
‫עכשיו לא תצטרכי למסור את מושו.‬
‫למסור את מושו? מה?‬
‫אמרת למושו שהיא יודעת מה יקרה‬ ‫אם היא תשתה שוב מהכלי של הציפורים.‬
‫כן, אני אשים לה קערת מים נוספת. בחוץ.‬
‫אופסי.‬
‫אין סיכוי שהמים האלה יתאדו!‬
‫אני חושבת שאלה 12 ציפורים שמחות עכשיו.‬
‫וחתולה שמחה אחת.‬
‫יש לי רעיון!‬
‫בואו נפגוש עוד מדענית. קדימה!‬
‫ואו, ממש חם פה.‬
‫מישהו יודע איפה יש קצת מים?‬
‫היי, אני נעמי פרגה, ואני בוטניקאית מדבר.‬
‫היום נדבר על התאדות בצמחים.‬
‫בואו נסתכל על כמה צמחים.‬ ‫-קדימה!‬
‫אנחנו במדבר מוהאבי,‬ ‫הטמפרטורה כאן מגיעה למעל 38 מעלות‬
‫וגם לא יורד הרבה גשם.‬
‫אלה שני צמחים שחיים באותה הסביבה,‬
‫אבל יש להם שיטות שונות לא לאבד מים.‬
‫ואו!‬ ‫-זה שיח בשם לראה משולשת.‬
‫אתם רואים? העלים פה קטנים מאוד.‬
‫זה אומר שיש פחות פיוניות על העלה‬ ‫שמתוכן מאבדים מים.‬
‫ממש כמו הנקבוביות על עורנו‬ ‫שדרכן אנחנו מזיעים,‬
‫לצמחים יש פיוניות על העלים שלהם,‬ ‫מהן מים יוצאים‬
‫וכשהמים יוצאים הם מתאדים אל האוויר.‬
‫ופה נמצא חברו הטוב, שיח האמברוסיה.‬
‫שלום!‬ ‫-שלום!‬
‫אולי נראה לכם שהוא מת, אבל הוא רק מנמנם.‬
‫זה נקרא ״שלב רדום״.‬ ‫העלים שלו נשרו למשך הקיץ.‬
‫כשירד עליו שוב גשם, הוא יגדל עלים חדשים.‬
‫אז הצמחים האלה התאימו את עצמם‬ ‫בדרכים שונות ומגניבות‬
‫לאקלים היבש.‬
‫עובדה מעניינת!‬
‫ידעתם שכשצמח הבית שלכם נובל‬
‫זה כי יותר מדי מים התאדו מהעלים?‬
‫אז אם הצמח שלכם נובל,‬ ‫הגישו לו עזרה ותנו לו עוד מים.‬
‫יש!‬
‫נכון שזה היה מגניב? מדע זה מדהים!‬
‫תרגום כתוביות: אדוה לנציאנו‬