SERIÁL NETFLIX
Jak, co, kde, proč?
Co, kde, proč?
Jak, co, kde, proč?
Co, kde, proč?
Vědátorka Ada Twistová
zjistí, jaká je odpověď.
Tady dole, tamhle taky,
věda je všude, kam se podíváš.
S Iggy Peckem, architektem
a Rosie Revereovou, inženýrkou.
Tolik práce, a i ty můžeš pomoct!
Záhada, hádanka, rébus či neznámá,
Divy k objevení a hypotézy k ověření.
Věda je nejlepší!
Vědátorka Ada Twistová
musí zjistit, jaká je odpověď.
Věda je všude, vytváří hypotézu,
docvakne jí to, protože to je vědátorka Ada Twistová!
Pevnost pro jednoho.
Dobré ráno. Je čas vstát.
Co bych dělala bez tvého budíčku?
Přišla bys pozdě.
Ado, máš pravdu.
Šla bych pozdě. Jak to jen děláš.
Dobrá otázka.
Proč se budím každý den ve stejnou dobu?
Jakým pokusem můžu zjistit, jak dobré mám vnitřní hodiny?
Můžu si dát kafe, než vyřeším tyhle otázky?
Jo.
- Co je k snídani? - Máma dělá lívance.
S trochou pomoci.
Zatáhni za šňůru a spusť řetězovou reakci, co vyústí v super mňamku!
Arthure! Snídaně!
Ahoj, pane.
Těžké ráno?
Někdo vstal špatnou nohou.
Když máme dvě nohy,
neměla by být stejná šance vstát tou pravou?
Tak jak je možné, že vždycky vstaneš tou špatnou?
Díky, tati.
Na otázky je moc brzy!
Mami, jdu do pevnosti procvičit svoje kouzla.
Je to hra pro jednoho.
Až přijde Iggy a Rosie,
budeme zkoušet, jak udělat sliz slizčí.
- Dejte mi vědět, jak to šlo. - Nuda!
Jsem vědec. Vědci se nikdy nenudí!
Načítání laboratoře.
- Čau, Ado. - Čau, Ado.
Čau, Iggy. Čau, Rosie.
Jak jde sliz?
Dobře. Dělala jsem experimenty.
Po přidání jedlé sody mnohem méně lepí.
Tvůj bráška má super pevnost.
Nech mě hádat!
Iggy Pecku, architekte, chceš se jít podívat?
Chci, chci! Ano, prosím!
Jen chci vidět, jak se takové věci staví.
Tak se pojďme podívat.
- To je super! - Úžasné!
Dívej, držák z koštěte. A polštářová základna.
A detaily s kyblíkovým cimbuří!
Tahle pevnost je bezva.
- Já vím. - Ahoj, Arthure. Můžu…
Ne. Tohle je sólo pevnost. To znamená, že je pro jednoho.
Já nevím.
Hádám, že do pevnosti se vejdou dva dospělí a čtyři děti.
Nebo šest dětí a jeden dospělý.
Nebo šest dětí a dva dospělé, když se pořádně zmáčknou.
Řekl bych, že se do ní vejde 3 000 zlatých rybek.
S vodou nebo bez?
Bez.
Voda teče.
To nevíš, dokud nezjistíš, kolik do ní vleze mimozemšťanů.
Záleží na jejich velikosti a jestli se umí vznášet.
Sólo znamená jen já!
Žádná zlatá ryba. Ani mimozemšťani. Nikdo se na nic neptá. Jen já!
Pevnost se zámkem? Slušný.
Jste malí, ale věřte mi,
až budete starší, občas budete chtít být sami.
Hustý. Jen… Rád bych viděl, jak jsi to navrhl.
- A když něco nabídneme? - Poslouchám.
Dobře, když od této čáry otevřeme zámek, aniž bychom se ho dotkli,
můžem dovnitř.
Bez dotknutí? Odsud?
Beru, protože to není možné.
Má pravdu. Je to nemožné.
Ada by to nenavrhla, kdyby to nešlo.
Do toho, Ado. Řekni Iggymu, jak otevřeme zámek zpoza čáry.
- Nemám tušení. - Co?
Zatím nemám tušení.
Vědci zkoumají věci, které se zdají nemožné a neznámé.
Když je to nemožné a neznámé, proč se snažit?
Protože to tak jen vypadá. Musíme to rozebrat.
Na velkou otázku odpoví spousta menších otázek.
Rozeber to a ptej se!
Jasně. Jak se tam dostaneme?
Víte, co je třeba?
Předělávku?
Jednorožce?
Mít nápad.
Miluju mít nápady.
Nápady, mít nápady.
Nadhoď, co tě napadne. Každý nápad zapadne.
Nápady, mít nápady.
Vezmi přátele a zjisti, jak, co, proč.
Nápady, mít nápady.
Ať se naše představivost stane skvělým novým výtvorem.
Když máme nápady, nápady, nápady.
Hej!
- Začni. - Co když roztavíme zámek?
Ale mohli bychom roztavit celou pevnost.
A mého brášku.
Nebo dáme celou pevnost na kolečka
a přiděláme ji k hejnu racků, kteří ji přitáhnou k nám.
Ale možná by pro racky byla moc těžká, i když je na kolečkách.
Nebo bych mohla postavit robota. Ale to může trvat týden nebo dva.
- Nebudu tu týden nebo dva! - Kéž bych mohla ten zámek vyrazit!
Přemístila jsi hlínu bez dotyku.
To je ono! Uděláme řetězovou reakci.
Jo! Shodíš jen první domino, ale všechny spadnou.
Jo. Energie v prvním dominu se přenese na druhé,
a pak na třetí a čtvrté.
Můžu navrhnout něco, co počáteční energii přenese přes dvůr až k zámku.
- Jo! - Super!
Tak jo. Je to hotové.
- Vypadá to úžasně. - Pěkný!
Na papíře ano. Jen… Kéž bych byl lepší stavitel.
Na to máš mě.
Ty to navrhneš a já to postavím. Postavím cokoli.
Nejdřív musíme pro zásoby.
Tati, půjčíš mi…
- Jasně, zlato… - Díky!
Díky, Mooshu!
- Jak to jde? - Dobře. Jo, naprosto skvěle.
Jdu se natáhnout do své sólové pevnosti!
Šroubovák.
Kladivo.
Francouzák.
A je hotovo!
- Páni! - Úžasné!
Takže ta počáteční energie končí tamhle!
Ano. To je fyzika.
Dobře, jdeme na to!
Tři, dva, jedna!
Vypouštím energii!
Co se stalo?
Energie se zastavila!
- Ale proč? - Nevím.
No, tak a je to. To je konec.
Cože? Ne! Musíme zkusit něco nového.
Jako co?
Možná musí být myš kluzčí.
Zkusme to znovu.
Hurá!
- Cože? - To jsem nečekala.
Ne! Mooshu! Vrať se!
A je to. Selhali jsme.
Teta Rose říká: „Vzdát se je jediný způsob, jak selhat.“
Nevzdáváme se, máme elán!
Jo, máš pravdu. Nevzdáme to.
Zkusíme něco jiného.
Něco méně myšovitého.
Myš je pryč, takže pastičku nepotřebujeme.
Jo, vidím.
Změnila jsem tu část!
Dokázalas to!
Dokáže to!
- Jo! - Jé!
- Fungovalo to! - Jo, já to věděl.
To bylo super! Jako kouzlo.
Nebo jako věda.
Hele, možná bychom mohli vytvořit řetězovou reakci,
která mi otevře dveře z pokoje.
Jo. To můžeme udělat.
Supr. Když sem přijdete, můžu vás pustit dovnitř.
- Parádní! - Super!
Arthure, nesu ti tenhle super lepkavý sliz jako dárek.
Super! Buďte jako doma.
Děkujeme.
- Máte otázky? - Jo.
Kdyby byla plná sov a vzlétly by zároveň,
letěla by pevnost taky?
To nevím.
Kolik bychom vážili, kdyby byla ve vesmíru?
- Ve vesmíru? - Děti, je čas na oběd.
Už jdu!
A máš vzadu stodolu s jednorožci?
Mám nápad. Představme si jiného vědce. Pojďte!
Ahoj, jsem Keji Sojobi a jsem leteckou inženýrkou,
navrhuji kosmickou loď.
Dnes vám povím o řetězových reakcích vesmírného dalekohledu Jamese Webba.
Paráda!
Když se dostane na oběžnou dráhu,
tak vyfotí planety, hvězdy, galaxie
a díky těmto fotkám zjistíme více o vesmíru.
Existují stovky řetězových reakcí, které musí jít hladce.
Řetězová reakce je řada akcí, co se dějí
v reakci na to, co se stalo předtím.
Ukážu vám to na těchto modelech.
Složený vesmírný dalekohled Jamese Webba vypadá asi takhle.
Musí se dostat ze složené pozice
do velmi otevřené ve vesmíru.
Takže po odpálení rakety se dalekohled oddělí
a vyrazí na cestu ke svému cíli.
Tehdy začnou řetězové reakce,
které způsobí rozvinutí slunečního štítu.
A pořád dokola, malé spouště úplně rozevřou sluneční štít.
A pak se dalekohled úplně rozbalí.
Řetězové reakce jsou dokončeny a může začít pracovat.
Jé!
Řetězové reakce se mohou dít rychle, ale vydrží i dlouho.
Řetězová reakce rozevření dalekohledu trvá asi 30 dní.
Zajímavost.
Je hodně vesmírných lodí, které můžete vidět ze Země pouhým okem.
Když vidíte hvězdu, co se velmi rychle hýbe,
jde možná o satelit.
Nebylo to super? Věda je nejlepší!
Dvanáct rozhněvaných ptáků.
Zdá se mi to, nebo v horkém dni trvá déle naplnit bazén?
Dobrá otázka. Takže se v chladném dni naplní rychleji?
Co kdyby byl ve stínu? Co kdyby se plnil limonádou?
Proč zníš jako pták?
To jsem nebyl já. Ptáci mě trochu děsí.
I když vypadají šťastně. Jako tihle.
Tihle nezní moc šťastně. Spíš naopak.
Skvělé pozorování, Rosie.
Vůbec nezní šťastně.
Zní naštvaně!
Naštvaní ptáci? Páni! To mě úplně odrovnalo.
Děsivější než šťastní ptáci.
Proč by byli naštvaní?
Skvělá otázka.
Vím, kdo nám to pomůže vysvětlit.
Mami!
Není třeba řvát. Jsem tady.
Promiň. Víš, že náš dvorek je plný vzteklých ptáků?
Tolik hašteřících ptáků jsem ještě neviděla.
Musí tu být jeden, dva…
dvanáct naštvaných ptáků!
Snažíme se tomu přijít na kloub.
Tady je stopa. Nemají tu žádnou vodu.
Musí být naštvaní, protože nemají vodu.
Takže mají žízeň!
Tak už víme, proč jsou naštvaní,
ale ještě nevíme, proč jim došla voda!
Pořád ji doplňuješ.
Ano. Ale včera jsem nemohla, tak jsem požádala tvého bráš…
Arthure!
Ano, mami? 76, 77, 78, 79……
- Co jsem udělal? - Co jsi neudělal. Krmítko?
Neměl jsi ho včera dolít?
Dolil jsem ho! Fakt!
Mooshu, kočičko! Někdo tu má zlozvyk pít vodu z krmítka.
To se asi stalo. Promiň. Byla to moje chyba.
Mooshu!
Pamatuješ, co jsem říkala, že se stane,
když se ještě jednou napiješ z krmítka?
To musí být můj hovor.
Co by se stalo?
Ale ne! Myslím, že máma dá Mooshu pryč.
Varovala ji tím krmítkem.
A neměla ráda kočky, než ji táta přinesl.
Mooshu!
Mami! Mooshu je nevinná. Musí být.
Najdeme způsob, jak to dokázat.
Cože? Myslíš jako u soudu?
Jo. Jako u opravdového soudu. Budete soudkyní, paní Twistová.
Sejdeme se v obýváku, teda v soudní síni, za 30 minut.
- Dobře. - Do té doby nic neudělej Mooshu!
Udělat jí něco? Co bych dělala?
Na to budeme potřebovat vědeckou metodu.
Vědecká metoda!
Udělejme pozorování.
Takže začneme otázkou,
výzkumem,
vytvoříme hypotézu a pokusem ji otestujeme.
Co zjistíme?
Uděláme závěr,
všechno to zapíšeme a předáme výsledky.
To je vědecká metoda!
Dobře, takže otázka je: „Co se stalo s tou vodou?“
Jednorožci ji vypili!
Možná ji vypil jednorožec, co měl žízeň z lovení duhy.
Vyvracím svou teorii. Jednorožci mají rádi perlivou.
Myslím, že to mám. Mravenci! Možná si postavili malý akvadukt.
Ano! Připomeň mi, jak se akvadukt liší od běžné kachny?
Akvadukt, ne kachna. Je to most nebo kanál, který přenáší vodu.
Byl by to ten nejmenší architektonický počin všech dob!
Fajn, takže naše hypotéza je, že pokud Mooshu nevypila tu vodu,
tak to byl někdo jiný.
Pořád říkám mravenci.
Tak co teď budeme dělat?
Ověříme naši hypotézu důkazy.
Tak vědci říkají faktům dokazujícím či vyvracejícím hypotézy.
Načítám laboratoř!
Tady je náš první důkaz.
Otisk tlapky z místa činu.
Stejné velikosti jako má Mooshu.
Určitě tam nejsou otisky mravenců?
Ne. Jen kočičí otisky.
Možná tam byla Mooshu, ale uvidíme, co tu máme dál.
Tady je její miska.
Prázdná. Asi měla žízeň.
Což by vysvětlovalo, proč by chtěla vodu.
To se nevyvíjí dobře pro Mooshu.
Ještě tu máme srst. Podíváme se pod mikroskop.
Vypadá to jako srst z její tlapky.
Moment.
To je její tlapka!
Lidi, vypadá to, že důkazy ukazují na jeden závěr.
Je spolčená s mravenci!
Ne.
Mooshu vypila ptáčkům vodu.
No tak.
Zůstaň silná, Mooshu.
Napíšeme ti, ať tě dají kamkoli.
Ale my se tě nevzdáme.
80, 81, 82. Máma je hotová! 83!
Co teď?
Když nedokážeme její nevinu, tvoje máma ji vyhodí.
Hop, Mooshu.
Hodná kočička!
Mám to!
Pokud nedokážeme její nevinu,
můžeme alespoň dokázat, že se umí chovat slušně.
- Jo! - Skvělý plán.
98, 99, 100! Ano!
Povstaňte!
Předsedá ctihodná soudkyně máma.
Ctihodná? Máma by si na to mohla zvyknout.
Teď vyslechneme argumenty v případu Mooshu a mizející vody z krmítka.
Vaše Ctihodnosti, předvoláváme Mooshu!
Váš svědek je kočka?
To je velmi nezvyklé, Ad… Chci říct, obhájkyně.
- Je to fakt důležité. - Dobře.
Arthure, soudní zřízenče, předveď Mooshu.
A tím myslím na kočičí postel.
Mooshu, je pravda, že i když jsi nikdy nedostala odborný výcvik,
umíš se dobře chovat?
Zpátky do pelechu!
A protože jsi tak vychovaná kočička,
slibuješ, že nikdy nebudeš pít z krmítka?
Může obhajoba zkrotit klienta?
O jejím chování mám pochyby.
To se vyvíjí hrozně!
Mooshu se chová přesně naopak.
Ne, je jen…
- Snaží se zchladit! - Jistě. Je horko.
Ano. Horko. Moc horko. A sucho!
Mooshu se nedokáže chovat,
ale možná dokážeme, že se stalo něco jiného.
Ctihodnosti, prosíme o pauzu.
Chceš zastavit soudní proces?
Ne. Potřebujeme pauzu, abychom mohli sebrat poslední důkaz.
Do toho, Ado. Tedy obhájkyně.
Hned jsme zpět!
- Rychle, odečti, kolik je na teploměru. - Teplota 32 stupňů.
A vzduch je suchý.
Myslím, že máme důkaz.
Ctihodnosti, máme nový důkaz.
Možná je pravda, že Mooshu byla na místě činu,
a ano, měla žízeň,
a ano, možná není nejvychovanější kočkou pod sluncem,
ale možná Mooshu nevypila ptáčkům vodu,
protože zmizela!
Klid!
Klid v soudní síni. Můžete mi to vysvětlit?
Navrhuji, že voda zmizela ve vědeckém procesu zvaném „odpařování“.
Odpařování! Počkat, co je to odpařování?
Tehdy se voda promění v plyn.
Pak se ten plyn smíchá se vzduchem, takže voda zmizí.
Může k němu dojít rychle při horku a suchu
a když je tam jen trocha vody.
Předvolávám posledního svědka.
Arthura!
Mě?
Arthure, neměl jsi včera napilno,
když ses snažil trefit míček stokrát v řadě?
No, jasně.
Takže bylo důležité doplnit krmítko rychle.
Rychle? No, asi, ale…
Nejrychlejší způsob, jak ho doplnit, by bylo tam dát jen trochu vody, že?
Jo!
Dal jsem do krmítka jen trochu vody.
To dokazuje naši hypotézu.
S vodou se mohlo stát něco jiného.
Mooshu může být nevinná. Končím svou obhajobu!
- Jo! - Ano!
Teď už nemusíš dát Mooshu pryč.
Dáš Mooshu pryč? Cože?
Řekla jsi Mooshu, že ví, co se stane, když bude pít tu vodu.
Ano, dala bych jí druhou misku s vodou. Ven!
Jejdanánky.
Odpařování nemá šanci.
Myslím, že je tu teď 12 šťastných ptáků.
A jedna šťastná kočička.
Mám nápad. Představme si jiného vědce. Pojďte!
Ach jo. Je tu fakt horko.
Ví někdo, kde bych našla vodu?
Ahoj, jsem Naomi Fraga a jsem pouštní botanička
a dnes budeme mluvit o odpařování v rostlinách.
- Ukážu vám rostliny. - Pojďme!
Jsme tady v Mohavské poušti, kde je přes 37 stupňů
a moc toho tu neprší.
Tohle jsou dvě rostliny, které žijí ve stejném prostředí,
ale každá má jinou strategii, jak udržet vodu.
- Jů! - To je kreozotový keř.
Vidíte, má velmi malé lístky.
To znamená, že mají méně pórů, z kterých ztrácí vodu.
Stejně jako se potíme z pórů na kůži,
kytky mají póry na listech, kudy ztrácí vodu,
a když ta voda uniká, vypařuje se do vzduchu.
A pak tu máme přítelkyni ambrózii.
- Čau! - Čau!
Vypadá, že je mrtvá, ale zdřímla si.
Je právě ve spící fázi.
Na léto opadává.
Až zase zaprší, vyraší jí nové listy.
Tyhle rostliny se fakt skvěle dokázaly přizpůsobit suchým podmínkám.
Zajímavost!
Víte, že když vám doma uvadá rostlina,
je to proto, že se z listů odpařilo příliš vody?
Takže jestli vám uvadá rostlinka, pomozte jí a zalijte ji.
Jé!
Nebylo to super? Věda je nejlepší!
Překlad titulků: Kateřina Richard