PROŠLI ŽIVOTI
Šta misliš da dođu jedno drugom?
Ne znam.
Ovaj je težak.
Mislim da su belac i Azijka par,
a da je Azijac njen brat.
Ili su Azijka i Azijac par,
a belac je njihov američki prijatelj.
Ni ne pričaju sa belcem.
Možda su turisti, a belac je njihov vodič.
Banče u 4 ujutru?
U pravu si, to nema smisla.
Možda su samo kolege.
Ko će ga znati.
24 GODINE RANIJE
Na Jang, zašto plačeš?
Zato što si imala drugi najbolji rezultat na kontrolnom?
Ljuta si na mene jer sam bio prvi?
Da.
Uvek sam gori od tebe, pa ne plačem.
Jednom sam te pobedio i plačeš, šta misliš kako se osećam?
Ludačo.
Ne ulazite! Pričajte odatle.
Odlučili smo.
Šta ste odlučili?
Ja ću se zvati Mišel, a Si Jang Meri.
Mislila sam da Si Jang želi da bude Mišel.
Zašto si uzela sestrino ime?
Ne sviđa mi se nijedno englesko ime.
Na Jang, to nije razlog da uzmeš Si Jangino ime.
Ali odvratna su mi sva imena.
Smislićemo nešto.
Šta kažeš na Leonora?
Skraćeno, Nora.
Nora.
Nora Mun.
Na Jang.
Ko ti se sviđa u školi?
Šta želiš da nacrtaš? -Razmišljam o dve stvari.
Želim da nacrtaš drvo.
Drvo? U tome sam dobra.
Drvo nema antene.
Hae Sung. -Zašto?
Muževan je. -Muževan?
Da. Verovatno ću se udati za njega.
Je l'? Da li on želi da se oženi tobom?
Sviđam mu se, hoće ako mu ja to kažem.
Želiš li da izađeš s njim?
Tako se dobro slažu.
Hae Sung često spominje Na Jung.
Na Jung mi je rekla da joj se sviđa.
Uskoro ćemo emigrirati.
Želela sam da se nakupi lepih uspomena.
Emigrirate?
Da.
Zašto emigrirate?
Na Jangin otac je filmski režiser,
a ti si umetnica.
Zašto bi sve to ostavili?
Kad nešto ostavljaš za sobom, nešto i dobiješ.
Meni je sve to isto. -Crno bele pruge... -Šta je to?
Ovo se zove "plava".
Ovo se zove "žuta".
Stvarno odlaziš? -Da.
Više se ne vraćaš? -Ne.
Zašto odlaziš? -Tako želim.
Zašto želiš da odeš?
Jer Korejci ne dobijaju Nobelovu nagradu za književnost.
Ćao! -Čuvaj se, Na Jang!
Šta je?
Zbogom.
Zdravo. -Zdravo.
Ja sam Nora, kako se ti zoveš?
Zovem se Mišel. -Kako si, Mišel?
Dobro, a ti? -Dobro, a ti?
Međunarodni aerodrom Toronto Pirson.
Na Jang, Si Jang! Hajmo.
Požurite!
Ovo je iz Koreje.
Ovo je naš pasoš i...
DVANAEST GODINA KASNIJE
Dosta toga mi se svidelo.
Ali bih posebno izdvojio jednu rečenicu...
"Dugo putovanje raspadanja".
I meni se ta sviđa.
Svidelo nam se vaše korišćenje dugih pauza.
Au, Dong Jun... Sada je advokat.
Bio je fin dečak.
Pomogao mi je kada sam se na času upiškila u gaće.
Stalno si piškila u gaće.
Popišulja živi u Nju Jorku.
Da, popišulja rastura.
Koga još da potražimo?
Kako se beše zove? Mali u koga sam bila zaljubljena?
Izašla sam na sudar s njim.
Jung Hae Sung.
Ovo je ludo, mama!
Pitao je za mene na tatinom Fejsbuku.
Šta to pričaš? -Pre nekoliko meseci.
"Tražim Na Jang, ja sam njen drugar iz detinjstva.
Želim da stupim u kontakt s njom."
Bogte. Stvarno?
Zvaću te za minut. -Dobro.
Sranje.
Hae Sung! Ovde Na Jang.
Sećaš li me se?
Slušaj, tako je najbolje.
Razmišljaj o raskidu kao daru sa neba, i novim početkom.
Žena kol'ko 'oćeš. Ne brini!
Kakav sam ja idiot.
Zašto mi nedostaje ta lujka?
Naravno da ti nedostaje, debilu.
Kakav bi to čovek bio da ti ne fali nakon dve godine veze?
Sve je u redu. Isplači se.
Ej, ovako je najbolje. Veruj bratu!
Ne zaslužuje te.
Imaš li neku tajnu žensku ili šta?
Šta to laprdaš?
Ko ti šalje poruke u tri ujutru?
Nemam pojma.
Hae Sung, ustaj!
Hvala na obroku.
Jesi li puno pio sinoć?
Otprilike.
Zašto si tako dobro raspoložen?
To si ti.
Prepoznajem te. -I ja tebe.
Nisam ni slutila da me se sećaš.
Potražila sam te iz štosa...
a onda videla da me tražiš.
Za mene nije bio štos. Ubih se da te nađem.
Da li si promenila ime?
Da, sada sam Nora.
Zato nisam mogao da te nađem.
Mogu da te zovem Na Jang? -Naravno.
Ali više me ni mama tako ne zove.
Vidim da si u Nju Jorku.
Da, ja sam spisateljica. Dramska spisateljica.
Povukla si na oca.
Da. -Strava.
Halo?
Da li me čuješ? Tu sam.
Jesi li kod kuće?
Da, kasnije idem na predavanje.
Mama mi kaže da si upisao dobar fakultet.
Nije loš.
Verujem da imaš dobre ocene. -Ma kakvi, prosečan sam.
U školi smo se često takmičili.
Plakala si jer sam te pobedio.
Jednom sam samo izgubila.
Da li još često plačeš?
Ne. -Stvarno?
Nekada si mnogo plakala.
Skoro svaki dan.
Bio si uz mene kada sam plakala.
Zašto sada ne plačeš?
Ne možeš da plačeš u Nju Jorku?
Kada sam stigla ovde, mnogo sam plakala.
Ali onda sam shvatila da nikog nije bilo briga.
Kapiram.
Šta studiraš? -Inženjerstvo.
Ne znam ništa o tome.
Prija mi ovo.
Šta?
To što...
pričam sa tobom.
Stvarno?
Ja sam idealna osoba za priču.
Je l'? -Aha.
Moram na predavanje.
Idem i ja. Moram da večeram.
Nisi još? -Ne.
Koliko je tamo sati?
Ponoć.
I još uvek nisi večerala? -Ne.
Smesta da si jela.
Hoću.
Šta je?
Možda će zvučati čudno, ali...
Ne znam da li je pametno reći ovako nešto.
Šta želiš da kažeš?
Nedostajala si mi.
I ti meni.
Zvuči čudno.
Moram da idem. Predavanje samo što nije.
Dobro. Ćao. Pričaćemo ponovo.
Trebalo bi ovo da ponovimo. Poslaću ti imejl.
Da li je tamo sedam ujutru?
Zar nisi rekla da nikad ne ustaješ pre deset?
Rekao si da je ovo jedino vreme koje ti odgovara.
Danas nemaš predavanja? -Imam.
Ali sam zbrisao ranije.
Kako je prošla proba danas?
Korejski ti je zarđao.
Korejski pričam samo sa mamom i tobom.
Rekla si da odlaziš iz Koreje da bi osvojila Nobelovu nagradu.
I dalje to želiš?
Sada sam zagrejanija za Pulicera.
Nisi se nimalo promenila. -Pohlepna?
Želi sve da proba, želi sve da ima.
Ima gadnu narav.
Upravo.
Šalim se, bre.
Znači, pisaćeš tamo ceo mesec?
Da, to je umetnička zadruga.
Vidiš li?
Vrh.
Gde je Montauk?
Oko četiri sata istočno od Nju Jorka.
Jesi gledao "Večni sjaj besprekornog uma"?
Šta sam uradio? Mnogo te volim.
Učiniću sve da bih te usrećio.
Samo reci šta želiš da uradim i uradiću to.
Da li bi došao u Nju Jork?
Zašto bih dolazio u Nju Jork?
Zašto ideš u Kinu? -Da naučim mandarinski.
Treba da dođeš u Nju Jork i naučiš engleski.
Uvek sam želeo da naučim mandarinski.
Korisno je za moj posao.
To je dobro. -To je sve što znam.
Halo?
Hae Sung?
Na Jang? Je l' me čuješ?
Hae Sung? Čuješ li?
Evo nas.
Odavde se vidi ceo Seul.
Prelepo je.
Volela bih da sam tamo.
Trebali bi da dođemo zajedno.
Nedostaješ mi.
Halo?
Da li bi došla u Seul?
Zašto bih dolazila u Seul?
Jesi li uradio domaći? -Nisam.
Moraš da bi diplomirao. -Prošlog semestra su me uslovno kaznili.
Poruka predsednika odeljenja.
Daj da vidim tvoj domaći. -Možda drugi put.
Odoh. -Vidimo se.
Ćao.
Ne spavaš?
Ne još.
Jesi li dobro?
Jesam.
O čemu si želela da razgovaramo?
Kada možeš da dođeš u Nju Jork da me vidiš?
Za nekih godinu i po dana,
zbog mog jezičkog programa razmene...
Ne moraš da objašnjavaš.
Ja bih tek sledeće godine mogla da dođem u Seul.
Želim da prekinemo sa kontaktom na neko vreme.
Zašto?
Dva puta sam emigrirala da bih bila u Nju Jorku.
Želja mi je da nešto postignem.
Umesto da se posvetim životu ovde,
ja sedim i tražim letove za Seul.
Znači, ne želiš više da se čujemo?
Privremeno.
Trebalo mi je dvanaest godina da nađem svoju drugaricu.
Proleteće. Pravimo samo kratku pauzu.
Mislim da je to dobra ideja.
Zašto sam ovakav?
Izvini.
Zašto se izvinjavaš? Nije da smo bili u vezi ili slično.
Dobro. Ćao.
Čujemo se kasnije.
Dobro.
Na vezi smo.
Dobro si? Fino smo se našetali.
Malo me boli noga, ali dobro sam.
Ova noga? -U redu je.
Kamen, makaze, list.
Hae Sung, kasniš. Okupili smo se zbog tebe.
Spakovao si se?
Skoro.
Kada odlaziš? -U nedelju.
Provešćeš tamo čitavo leto?
Večeras pijemo dok se ne olešimo.
Šta mu je?
Idemo!
Ako Hae Sung kaže da pijemo, onda pijemo.
Još jednu turu!
Ćao, ja sam Nora.
Artur. Drago mi je.
Kada si stigao?
Jutros.
Dobio si najgoru sobu. -Jelda?
Znam.
Postoji reč na korejskom.
"In-jun."
To znači "proviđenje" ili "sudbina".
Ali se posebno odnosi na vezu između dvoje ljudi.
Mislim da potiče od budizma
i reinkarnacije.
In-jun je ako makar dvoje stranca prođu jedno pored drugog,
i njihova odeća se slučajno okrzne.
Jer to znači da je bilo nešto među njima
u prošlim životima.
Kada se dvoje ljudi venča,
za njih kažu da su prošli 8.000 slojeva In-juna.
Više od 8.000 života.
Veruješ u to?
U šta?
To da smo se poznavali u prošlom životu.
Šta, zato što sedimo ovde...
za istim stolom, u istom gradu,
u isto vreme? -Ne čini li to onda In-jun?
To je nešto što bi Korejac rekao da zavede nekog.
DVANAEST GODINA KASNIJE
Kuda idete? -Nju Jork.
Razlog putovanja? -Tamo živimo.
Šta ste po zanimanju? -Pisci.
Molim? -Mi smo pisci.
Koliko dugo ste boravili u Torontu? -Deset dana.
Koji je bio razlog posete? -Posetili smo njene.
Da li ste vas dvoje u srodstvu? -Venčani smo.
Hvala vam!
"Ako ste kupili kartu da biste gledali ovu predstavu,
i došli ste ovde metroom ili taksijem,
koštalo vas je da budete ovde
i provedete nekoliko sati sa ovim staricama.
To vas čini nekom vrstom imigranta.
I mene je sve ovo nešto koštalo.
Prešla sam Tihi okean da bi bila ovde.
Neki prelazi koštaju više od drugih.
Neke prelaze plaćate čitav svoj život.
Sedeo sam i onda sam počeo da pišem "Posle večere".
To je ono što me ispunjava.
Ali vi studirate, zar ne?
Gladan sam. -I ja.
Šta ti se jede? -Ne znam.
Šta da spremim?
Znaš šta želim? -Šta?
Pileća krilca.
Milina. -Da.
Genijalno.
Pileća krilca!
O čemu razmišljaš?
Sećaš li se da sam ti pričala o Hae Sungu?
A, da. Je l' to ove nedelje?
Da.
Zašto ono beše dolazi? -Mislim na odmor.
Zašto ideš u Nju Jork? -Na odmor.
Odmor, uživancija, zabava.
Ne ideš valjda da vidiš onu žensku? -Koju?
Ne pretvaraj se da ne znaš.
Tvoja prva ljubav. Ona živi tamo.
Ideš da je vidiš sada kada si raskinuo sa devojkom?
Misliš li da sam lud? Udala se.
Stvarno?
Pre nekih sedam godina, mislim.
Mlada se udala.
E, baksuze.
Šta?
Padaće kiša sve vreme dok si tamo.
Gle. "Jaka grmljavina".
Ne zaboravi da poneseš gumene čizme i kabanicu.
Stvarno piše "jaka grmljavina".
Gepek? Gepek?
Hae Sung!
Vao. To si ti.
Šta da radim?
Šta da kažem?
Ne znam.
Kada smo se poslednji put čuli, pre 12 godina?
Drago mi je što se vreme popravilo.
U pravu si.
Da krenemo? -Da.
Pre nego što sam se udala,
otišla sam u Koreju sa mužem.
Znam.
Poslala sam ti imejl, ali nisi odgovorio.
Želela sam da te vidim.
Bila sam razočarana.
Izvini.
Želela sam da upoznam tvoju devojku.
Kako vam ide?
Nismo više zajedno.
Raskinuli ste? -Ne.
Nije to.
Treba nam vremena da razmislimo.
Razgovarali smo o venčanju.
Zar ne želiš da se oženiš?
Ne znam. -Ako je voliš, kako onda ne znaš?
Malo je komplikovano.
Šta je komplikovano? -Nisu ispunjeni uslovi.
Kako to misliš?
Ja sam jedinac. Ako se udaješ za jedinca
mora da zarađuje više para i bude bolji.
Previše sam prosečan.
Ti si prosečan?
Moj posao i moja primanja su prosečni.
Sve je osrednje.
Treba da nađe nekog uspešnijeg od mene.
Da li je teško venčati se ako ne zarađuješ mnogo?
Prvo smo mislili da nije, ali onda smo počeli tako da razmišljamo.
Hoćeš da te slikam? -Može.
Lepo izgledaš.
Da li ti i tvoj muž često dolazite ovde?
Živeli smo pre blizu, ali smo se preselili u Ist Vilidž.
Često smo izlazili ovde.
Često i svađali.
Vas dvoje se svađate? -Da, itekako umemo.
Zašto se svađate?
Bez razloga.
To je kao da posadiš dva drveta u jednu vazu.
Naši koreni moraju da nađu svoje mesto.
Da li ti se muž slaže sa tvojom familijom?
Da, igra Hva-to uvek s njima.
Igra Hva-To? -Naravno.
Zna da igra? -Dobar je.
Da li dobro govori korejski? -Ne.
Ali snalazi se nekako.
Omiljena hrana mu je Juk-Gae-Jang.
Nema zezanja s njim.
Nema zezanja.
Da li se ti i tvoja devojka...
svađate? -Ne.
Ona mi sada nije devojka.
Moraš da se dobro oženiš.
Brineš se za mene?
Ulazak u brak je težak za idealiste poput tebe.
Ej, nisam toliko mator da bi brinula za mene.
Hae Sung. -Molim?
Zašto si me tražio?
Pre dvanaest godina?
Stvarno želiš da znaš?
Želeo sam da te vidim makar bar još jednom.
Ne znam.
Otišla si iznenada...
Bio sam malo ljut.
Izvini. -Zašto se izvinjavaš?
U pravu si. Ne znam zašto se izvinjavam.
Nestala si iz mog života i onda sam te opet našao.
Zašto si to uradio?
Ne znam.
Zato što...
Nisi mi izbijala iz glave dok sam služio vojsku.
Tako.
Bili smo klinci tada.
Kao i pre dvanaest godina kada smo se našli.
Više nismo klinci.
Ćao. -Ćao, srce.
Kako je bilo?
Bio si u pravu.
Jesam li?
Da.
Došao je mene da vidi.
Čudno je videti ga kao odraslog čoveka
sa normalnim poslom i normalnim životom.
Pravi je Korejac.
Još uvek živi sa roditeljima, što je tipično korejski.
I ima korejske poglede u vezi svega.
Ne osećam se kao Korejanka kad sam sa njim.
Ali sa druge strane,
više korejski.
Baš je čudno.
Mislim, imam korejske prijatelje,
ali on nije korejski Amerikanac.
On je autentični Korejac.
Da li je privlačan?
Rekla bih da jeste.
Veoma je muževan sa korejskog stanovišta.
Da li te privlači?
Mislim da ne. Ne znam, mislim...
Ne bih rekla.
Dugo je bio samo klinac u mojoj glavi,
a onda je bio samo slika na mom laptopu.
A sada je prava osoba.
Snažno je, ali ne verujem da je to privlačnost.
Mislim da mi je samo puno nedostajao.
Nedostajao mi je Seul.
Da li si ti njemu nedostajala?
Mislim da mu je nedostajala 12-godišnja plačljivica
koju je nekada davno poznavao.
Bila si plačljivica? -Da.
Većinu vremena je samo stajao i gledao me.
Kada se vraća? -Prekosutra ujutru.
Jesi li ljut? -Ne.
Tako deluje.
Nemam pravo da se ljutim.
Kako to? Naravno da imaš.
Leteo je 13 sati. Neću ti sigurno reći
da ne smeš da ga vidiš. On je tvoja simpatija iz detinjstva.
Nije da ćeš pobeći s njim.
Zar ne?
Možeš misliti. Odreći ću se svog života ovde
i otići s njim u Seul.
Znaš li me uopšte?
Neću propustiti probe zbog nekog lika.
Znam.
Znam te.
Šta je?
Razmišljao sam koliko je ovo dobra priča.
Priča o Hae Sungu i meni? -Aha.
Ne mogu da se takmičim s tim.
Kako to misliš?
Simpatije iz detinjstva se spajaju 20 godina kasnije,
da bi shvatili da su suđeni jedno za drugo.
Nismo jedno drugom suđeni. -Znam.
U priči ja bih bio beli, zli američki muž
koji stoji na putu sudbine.
Umukni.
Šta fali tome? Naša priča je dosadna.
Upoznali smo se u umetničkoj zadruzi.
Spavali smo jer smo oboje bili slobodni.
Skontali smo da oboje živimo u Nju Jorku, te smo se zajedno uselili zbog kirije.
Venčali smo se da mogla da dobiješ zelenu kartu.
O, kako to romantično zvuči. -To ti i pričam.
Ja sam lik kojeg ostave u priči kada se pojavi bivši ljubavnik.
On mi nije bivši ljubavnik.
Šta da si upoznala nekog drugog u zadruzi?
Šta da je tamo bio drugi pisac iz Nju Jorka
koji je čitao iste knjige kao ti i gledao iste filmove,
davao ti korisne savete za tvoje predstave
i slušao te kako se žališ na probe?
Ne ide to tako u životu.
Ali zar ne bi sada ovde ležala sa njim?
Ovo je moj život, i živim ga sa tobom.
Da li si zadovoljna njime?
Da li si ovako zamišljala sebe kada si otišla iz Seula?
Kada mi je bilo dvanaest godina?
Da, jes li ovako zamišljala sebe?
Ležeći u krevetu u malom stanu u Ist Vilidžu
sa jevrejskim piscem?
Da li su ovo tvoji roditelji želeli za tebe?
Pitaš me da li si ti, Artur Zaturanski,
odgovor na želje moje imigrantske porodice?
Da. -Au. -Znam sve.
Ovde smo se pronašli.
Moje mesto je ovde.
Dobro.
Šta?
Činiš moj život mnogo važnijim.
Pitam se da li ja to isto činim za tebe.
Da.
Ja sam samo devojka iz Koreje.
I zaboravljaš da te volim.
Ne zaboravljam.
Teško mi je nekad da poverujem u to.
Znaš li da pričaš na korejskom kada govoriš u snu?
Stvarno? -Da.
Nikad ne pričaš u snu na engleskom.
Sanjaš samo na korejskom.
Nisam to znala.
Nikada mi to nisi rekao. -Ponekad mi je to slatko.
Ponekad, ne znam, plašim se.
Čega se plašiš?
Sanjaš na jeziku koji ne razumem.
Kao da postoji mesto unutar tebe gde nemam pristup.
Zato sam želeo da naučim korejski,
iako znam da te to nervira.
Želiš da me razumeš dok pričam u snu?
Sigurna sam da samo buncam.
Jesi li bezbedno stigla kući sinoć? -Da, izvini što kasnim.
Jesi li gladna? -Ne.
Jedi ovo. -To je za mene?
Htedoh juče da te pitam...
Koju nagradu želiš da osvojiš ovih dana?
Kao mala sanjala si o Nobelovoj nagradi.
Pre 12 godina želela si da osvojiš Pulicera.
Šta sada želiš da osvojiš?
Nisam skoro razmišljala o tome.
Onda razmisli na trenutak.
Mora da postoji neka nagrada koju želiš.
Toni.
Ista si onakva kakvu te pamtim.
I dalje luda?
I dalje luda.
Malo ulevo.
Jedan, dva, tri. Još jednom.
Zašto smo tako blizu? -Dobro, odmakni se malo.
Okrenula nam je leđa.
Sačekaj.
Izgledaš mlado.
Uzeli smo se ranije od planiranog, zbog moje zelene karte.
Zna da dolazim? -Naravno.
Zna ko sam? -Naravno!
Želi da te upozna.
Uđi.
Drago mi je da se upoznajemo.
I meni je drago.
Korejski mu je dobar. -Jok.
Da li si gladan?
Gladan? -O, da.
Šta ti se jede?
Pasta. -Može.
Voliš pastu? -Da.
Dobro. Ajmo na pastu.
Šta ste radili danas?
Kip Slobode.
Išli ste trajektom? -Da.
Lepo je. -Nisam nikada bio.
Šta? -Stvarno? -Nikada nisam bio tamo.
Trebalo bi da odvedeš muža.
Zar zaista nismo nikada zajedno išli tamo? -Ne.
Sa 24 godine sam...
A, vojni rok. -Da.
Vojni rok.
Znaš li da Korejci imaju obavezni vojni rok?
Da, tvoj tata mi je pričao o tome. Kako je bilo? Svidelo ti se?
Ne.
Ali, vojska i posao, isto.
Kako to isto?
Imaš...
Imaš šefa.
Ovde se prekovremeno plaća, zar ne?
U Koreji rintaš ko mazga, ali se ne plaća prekovremeno.
Ne plaća se prekovremeno u Koreji.
Stvarno?
Prvo moraš da obaviš sav posao od svog šefa,
zatim da obaviš svoj,
i onda možeš da ideš kući.
Do kasno uveče? To je teško.
Veoma teško.
Posao. Posao je naporan.
Fizički ili mentalno?
I jedno i drugo.
Fizički, jako teško.
I... -Mentalno.
Mentalno, ja sam jak.
Jak si mentalno? -Tako je.
Dobro je što si emigrirala.
Slažem se.
Koreja je premala za tebe.
Nije dovoljno velika da zadovolji tvoje ambicije.
Drago mi je što sam te video.
Da.
I hvala ti što si me upoznala sa mužem.
Vidi se da te voli.
Nisam znao da će me toliko boleti to što mi je drag.
Je l'?
Kada smo prestali da se čujemo, strašno si mi nedostajala.
Da li sam ja tebi nedostajao? -Naravno.
Ali tada si upoznala muža. -A ti svoju devojku.
Izvini.
U redu je. -Sad kad te ponovo vidim,
i pošto sam ovde, naviru mi čudne misli.
Kakve misli?
Šta da sam došao u Nju Jork pre 12 godina?
Šta da nisi otišla iz Seula?
Da nisi otišla, i da smo odrasli zajedno,
da li bih te i dalje tražio?
Da li bi se zabavljali? Raskinuli?
Venčali?
Da li bismo imali decu? Takve neke misli.
Ali ovde sam saznao istinu,
morala si da odeš jer ti si ti.
To je razlog zbog koga si mi se i svidela.
Od onih si što odlaze.
Na Jang koje se se sećam ovde ne postoji.
Znam.
Ali ta devojčica jeste postojala.
To što sad ne sedi ovde pred tobom
ne znači da nije stvarna.
Pre dvadeset godina, ostavila sam je sa tobom.
Znam.
Iako sam imao samo dvanaest godina, voleo sam je.
Ludače.
Mislim da je bilo nečeg u našim prošlim životima.
Zašto bismo inače bili sada ovde zajedno.
Ali u ovom životu,
nemamo In-jun da bi izgradili takvu vrstu veze.
Zato što smo konačno
u istom gradu
prvi put posle 20 godina.
Ovde smo sa tvojim mužem.
U ovom životu ste ti i Artur In-jun jedno drugom.
Imate 8.000 slojeva In-juna.
Za Artura, ti si neko ko ostaje.
Govori o tebi.
Šta misliš da smo bili jedno drugom u našim prošlim životima?
Ne znam.
Možda nemoguća veza između kraljice i kraljevog sluge?
Ili smo možda prinudno stupili u ugovoreni brak
i mrzeli iz dna duše.
Varali se. -Svađali.
Ili možda bismo sedeli jedno do drugog u vozu.
Što? -Tako piše na kartama.
Možda smo bili ptica
i grana na kojoj je sedela jednog jutra.
Izvini što pričamo međusobno.
Prestaćemo.
U redu je. Niste se dugo videli.
Nisam mislio da ću biti deo ovakve priče.
Sedim ovde s tobom.
Čuo si za In-jun?
Da. Nora mi je pričala o tome na prvom sastanku.
Ti i ja.
Da, ti i ja, i mi smo In-jun.
Drago mi je što si došao.
Ispravno si postupio.
Otpratiću ga do kola.
Lepo što sam te upoznao. -Takođe.
Dođi da me posetiš u Koreji.
Svakako.
Odmah se vraćam.
Stiže li uskoro?
Za dva minuta.
Na Jang.
Šta ako je i ovo isto prošli život
i mi već imamo drugačiju vezu u sledećem životu.
Ko smo onda mi?
Ne znam.
Ni ja.
Vidimo se.
Izvini.
Prevod: Admir Destani (Dartanjan)