СВІТСЬКИЙ ЖУРНАЛ КІНОДЕБЮТ ЕРШАНА КУНЕРІ
Познімаймо тут для різноманіття, добре?
Хочу передати поцілунки
всім фанатам Ершана Кунері,
а також акторам,
які повернули мої фільми до життя.
Молодці, малі.
Чудова робота. Цілую вас усіх.
Пане Ершане, ви б хотіли зіграти в новому фільмі чи серіалі?
-Чи я б хотів? -Ні?
-Я б добре зіграв. -Так?
Було б чудово. Не зважайте на мій вік.
-Ви не такий вже й старий. -Але без серіалів.
-Чому? -Треба забагато витріщатися.
-І з фінансами в мене добре. -Чудово.
-Мені було б нудно. Так. -Розумію.
Послухайте.
Хочете скажу,
що написав фанат на звороті листівки?
Будь ласка.
«Пане Ершан,
обожнюю всі ваші фільми», — каже він.
І додає: «Ви такий покидьок». Чули?
-Це моя аудиторія. -Так.
Мої фанати. «Ви такий покидьок».
Потім він запитує: «У кого ви вкрали "Цукрового пашу"?»
У кого я його вкрав?
У кого я щось крав?
Я краду у найкращих, звісно.
Знаєте, як казав Пікассо?
«Справжній художник краде у найкращих».
Саме так я вчинив із «Цукровим пашею».
ЖИТТЯ Й ФІЛЬМИ ЕРШАНА КУНЕРІ
Шуба в таку спеку?
Я так довго на це чекала. Начхати на тепловий удар.
Це справжнє кохання.
Купив на розпродажі.
Як успіхи?
Усе чудово, Мамі. Це щось неймовірне.
А та сцена, де пана Мусіна звільняють з в'язниці.
Він заходить за лаштунки.
Алі Назік каже йому:
«Дорогий пане, мені треба було врятувати власну шкуру».
Як пан Мусін відповідає?
«Ну й як, вийшло?»
У всіх з очей потоки поллються.
Це щось небачене, Мамі.
Надзвичайне.
Чудовий сценарій, Ершане.
Ти справді перевершив себе, правда?
Це сентимент, який є продуктом усіх прожитих років,
а ще я надихався не лише давно втраченим Бейоглу,
але й усіма цінностями, що померли разом із ним, і…
Вітаю, Явузе.
«Сестра Фахріє» була неймовірною, Явузе.
Я захоплююся роботою, яку ви зробили.
-Чаю? -Ні. Я ненадовго.
Ершане, минулого вівторка ти був у лазні «Ґалатасарай»?
Так.
У роздягальні я залишив теку.
Сценарій до «Пана Мусіна».
«Пан Мусін»?
Така прикрість. Це був єдиний екземпляр.
Я всюди дивився — ніде немає.
Але люди бачили, як ти виходив із текою.
Але, Явузе, розумієш…
Та тека, яка в мене була…
ПАН МУСІН — АЛІ НАЗІК
То був «Алі Назік».
Присягаюся, я тебе вб'ю. Це мій шедевр. Віддай!
Слухай, Явузе.
Я читав твій сценарій
і закохався в нього.
Я був вражений, засліплений любов'ю до кіно.
Тому я його вкрав.
Це кохання, Явузе.
Заради чого ми живемо,
якщо не заради кохання?
Хороша репліка.
Я пробачаю тобі.
Я використаю її в своєму фільмі.
Використовуй, друже.
Натомість я можу вкрасти кілька речей з «Тусун-паші»?
Ти ніколи не пишеш своє, а лише крадеш?
Ну, так.
Я б помер, якби це загубив.
Оскільки ти знайшов мій сценарій,
дозволяю тобі красти з «Тусун-паші».
Дякую. До речі, ти бачив нових хлопців?
Уґур і Неджаті, комедійний дует.
Уґур класно б зіграв Алі Назіка.
Візьми його.
Ще ні. Побачимо.
Можливо. Сподіваюся. Подивимося.
Колеги завжди повинні підтримувати одне одного.
Я знав, що тут щось не чисто.
Ти весь тиждень мене дуриш. Бейоглу? Втрачені цінності?
-Сучий сину. -Заради Бога!
Бачиш, як Явуз витончено впорався?
Це не Бейоглу втрачений. А людяність.
Я не буду терпіти твоє ниття.
Тюлай, дай мені сценарій «Тусун-паші».
Звідки?
Подивися й запиши.
Нам потрібна весела мелодія.
Ось така.
Зрештою, він сказав мені красти з «Тусун-паші».
Боже правий…
«Солодка як цукор», «Тусун-паша»…
«Цукровий паша»!
Хай спершу принесе сценарій.
ТОВ «КУНЕРІ ФІЛМ МОНТАЖ ІНДАСТРІЗ».
Неджаті!
Неджаті.
-Неджаті, де дівчата? -У вітальні.
Чому нам так не щастить?
Ми були так близько, щоб уникнути небезпеки.
Віддай діамант. Хочу поглянути.
Послухай, дурню.
Якщо я побачу, що ти п'єш це кляте пійло, коли вони тут,
присягаюся, я тебе розтягну між двома мінаретами, як банер!
-Зрозумів? -Та зрозумів.
Обіцяю. Жодного ковтка.
Нартане!
Нуртане!
Єктане!
ЦУКРОВИЙ ПАША
Ікра, привіт.
Налий сюди, добре?
Ось сюди.
Що він щойно сказав?
Що він каже?
Що-що?
Незакет.
Я все знаю. Не хвилюйся.
Слухайте мене уважно, дівчата.
Треба було швидко прийняти рішення.
Я не міг відповісти на телеграму негативно.
Ми так говоритимемо?
Так.
Уважно стежитимемо, що робити й говорити.
Нам не можна себе видати.
Скоро прийде Цукровий паша.
З ним буде помічник пан Шуґну. Їх двоє.
Вони проведуть вихідні з нами.
Лише два дні.
Я ще не зробив копію.
Але справжній діамант тут, у мене.
Коли підробка буде в нас у руках,
замінимо на оригінал — і втечемо звідси.
Ти сказав, що він хоче одружитися з твоєю дочкою.
З котрою з нас?
Так. Він про це не казав у телеграмі?
Не казав.
А яка тобі різниця?
Краще перестрахуватися.
Точно.
Це можу бути й я, але я його теж маю покохати.
Не кажи дурниць.
Ви мої дочки. Ми скажемо «ні» й хай валить собі.
Проженеш Цукрового пашу? І що, він просто піде?
Так, ми відмовимо йому, і він піде.
Чому б не пішов?
Не знаю, батьку.
Я чув, що йому належить увесь Єгипет і він купив половину Ускюдара.
Дивно.
Навіщо комусь ціле місто? Я не розумію.
До того ж, яка йому різниця?
Будьмо добрими й щедрими господарями,
а потім відправмо їх геть, добре?
-Слухай, Кіркоре… -Не називай моє ім'я, бовдуре.
Вони тут.
Дозвольте мені зустріти пашу.
Я привітаю його по-солдатськи. Не хвилюйся.
-Де меч? Солдатське вітання! -Стій!
-Бекіре! -Я привітаю його як слід.
-Бекіре, синку. Припини. Годі. -Хвилинку. Дивись на мене.
-Заспокойся. -Він паша!
Стій, чорт забирай!
-Дай зробити це. -Припини, синку. Стій.
Зупинися!
Бісів придурок.
Увага!
-Ми добре провели час, так? -Так, пане.
Будь ласка, Ваша Високоповажносте.
Я Ага. До ваших послуг.
Як ся маєте, пане Аго? Дякую, що прийняли нас.
Із задоволенням, пане.
Пане, ви справді купили половину Ускюдара?
Він не при розумі, пане.
Це мій син Неджаті.
Ласкаво просимо, пане.
Негіднику.
Благословенний будь.
Син пана Аги схожий на вас, пане Шуґну.
Перепрошую, пане.
-Я жартую. -Паша відомий своїми жартами.
-У нього напружений графік. Почнемо? -Звісно, пане.
Маєток відпадний.
Так, кілька цеглин може відпасти,
але будівельник буде наступного тижня.
У нас зараз певні фінансові проблеми.
Ні, відпадний у хорошому сенсі. Гарний.
Після вас, Ваша Високоповажносте.
Припини!
Пане Аго, на дорогах так людно.
Ми так рано приїхали лише тому, що паша був у кареті.
Ми помчали транспортною смугою.
Без мигалки б не доїхали.
Я не можу спати в дорозі, коли їде хтось інший.
Завжди одне око розплющене.
Дякую, дорога.
Ваша Високоповажносте.
Пане, це моя донька Єктане.
Дуже приємно, пані.
Не забудь про пана помічника.
Я пропущу каву, пані.
Я краще скуштую ваші солоденькі штучки.
Я служив у Криму, Ваша Високоповажносте.
Невже? Де ви стояли?
У їдальні.
-Так? -Так.
Я теж!
Так?
У паші дуже тонкі жарти.
Помічник теж непоганий.
Треба зосередитися на тому, щоб усе пройшло гладко.
Той козел сказав, що хоче мої солодкі штучки.
Яка зухвалість!
Точно.
Уявляю собі, як ти перед ним вихилялася.
Пане Аго,
ви вже знаєте, чому ми тут, то як ви б хотіли це зробити?
Ми думали залишитися на вихідні. Так, пане?
Де ви розмістите пашу?
Неджаті, приготуй для Його Високоповажності
велику кімнату для гостей.
А для його помічника — маленьку сусідню…
Ми маємо бути в одній кімнаті. З міркувань безпеки.
Шефе, якщо вам хтось набридатиме, я їм пики начищу.
Бекіре, може, вийдеш на свіже повітря?
Неджаті, виведи Бекіра.
Ходімо.
-Ваш зять? -На жаль, пане.
Як би ми хотіли кращого зятя.
Ми тут, щоб здійснити це бажання.
Є кращі варіанти.
Ви такі люб'язні, пане.
-А ваш багаж? -У нас його немає.
Його Високоповажність вирішив узяти лише маленьку валізку.
Він каже, що йому не треба нічого великого, бо в нього лише один однострій.
Пане Аго, я…
Я беру лише це в подорожі.
Дозвольте показати.
Лише зубна щітка й однострій. Це все, що мені потрібно.
Добре, пане. Дуже добре.
-Ви казали, що у вас три дочки? -Чотири, пане.
-Троє неодружені. -Про всяк випадок питаю.
-Прошу, Ваша Високоповажносте. -Ого. Виглядає чудово.
Ми попісяємо й покакаємо й приєднаємося до вас, добре?
Звичайно.
Звісно, сер. Перепрошую.
Дякую, пане Ага.
Овва!
Оце так.
Чувак. Дівка була гарна, скажи? Що скажеш?
Їдальня в Криму? Серйозно?
Я жартував.
Чому відійшов від сценарію?
Що поганого в імпровізації?
Той мужик кмітливий.
У нас лише два дні, Апті. Припини гратися.
Що ти маєш йому сказати, щоб він показав нам діамант?
-Це десь у мене в кишені. -Просто повтори.
Зажди.
«Його треба оцінити.
Дружині треба подарувати подарунок рівний її цінності».
Ось що там написано,
але я можу закінчити, сказавши: «Аго, ти вилупок».
У самому кінці.
Годі базікати.
Будь ласка, повтори те, що там є.
Знаєш, друже…
Та дівчина прекрасна.
Може, варто взяти її з собою.
Дівчата й правда гарні.
Ти бачив очі тієї?
-Котрої? -Гарної. Покажу тобі пізніше.
Послухай, у нашій роботі місця емоціям немає.
Фліртуй, але не закохуйся.
Коли ми дістанемо діамант, будь-яка дівчина буде нашою.
-Зможемо купити половину Ускюдара? -Половину? Ми купимо весь.
А можна, щоб у якусь мить я сказав:
«Іди сюди негайно, помічнику!» — і дав тобі ляпаса?
Якщо доведеться.
Круто. Я запам'ятаю.
Тоді покакаймо.
Мені не треба.
Кіркоре, у мене відчуття, що все полетить шкереберть.
Терпіння, люба.
Не можна все покинути й утекти.
Бекіре, поглянь сюди, виродку.
Хіба я не казав тобі не напиватися? Ти руйнуєш увесь план, дурню!
Кіркоре, вже майже кінець. Будьте обережні.
Неджаті, негайно їдь у Шішане.
Знайди ювеліра Ару й запитай, чи готовий наш камінець.
Зрозумів. Скоро поїду.
Паша здався мені трохи наївним.
Змушу їх піти сьогодні після вечері.
Навіщо поспішати? Хіба ти не бачиш, які дівчата збуджені?
Одна з нас може стати дружиною паші.
Хто зна.
Це тобі так здається, сестро.
Не смішіть, дівчата.
Ми візьмемо діамант і підемо.
Ви про що взагалі говорите?
Ви станете королевами, коли матимемо діамант. Навіщо вам паша?
А мені він подобається.
Навколо нас акробати, співаки й музиканти.
Було б добре мати пашу за друга. Вибач, але ти помиляєшся, Кіркоре.
Замовкни, п'янице.
Ми підемо звідси,
перш ніж справжній Ага та його родина приїдуть на вихідні.
Я Кіркор Папатян з Галати,
і я збираюся довести цей водевіль до кінця.
Крапка.
Ви добре попрацювали.
Усе чудово, пане Аго.
Ваша Високоповажносте, бараняча гомілка з регіону Баликесір.
Тварина харчувалася лише чебрецем.
Нічого собі. Добре, пане. Дуже добре.
Шербету, пане?
Тобто, пане Аго,
тепер, коли ми одне одного оцінили,
ми що, питимемо шербет?
Я зараз принесу вина, пане.
Бекіре, налий келих вина Його Високоповажності.
Ми ж іще можемо склянки тримати?
-Звісно. -Аякже.
Паша любить випити й не соромиться цього.
Ваша Високоповажносте.
Це Мерло.
Мерло, за яке варто померти.
-Це ясно по запаху, пане. -Ось, пане помічнику.
Батьку, на кілька слів.
Авжеж. Ваша Високоповажносте, ви не проти?
Зовсім ні.
Що таке?
Босе, він каже, що його неможливо відрізнити від справжнього.
Нічого собі.
Ара так сказав?
Він такий впевнений? Я це запам'ятаю.
-Дай подивлюся. -Присягаюся, вони однакові.
Поглянь на це.
Цей покидьок справжній митець.
Це точна копія.
Покажи, Кіркоре.
Вони дуже схожі.
Серйозно. Дай глянути. Йому справді вдалося.
Деякі люди такі талановиті. Цей справжній?
Так.
Зажди. Припини.
Отже, цей…
Правильно?
Ні, цей я приніс із собою.
-Значить, цей. Ось. -Ні, я…
-Я приніс точну копію. -Зачекай.
-Тримай, щоб не переплуталися. -Який справжній?
Цей?
-Босе… -Тоді цей.
-Тримай, щоб не переплуталися. -П'яний ідіот.
Навіщо ти їх переплутав? Як тепер розрізнити?
-Ні. Це все? -Що? Віддай.
-Не переплутайте їх. -Віддай сюди!
Пане Аго?
Пане Шуґну?
Вечеря холоне.
Треба вирішити одне питання. Я зараз повернуся.
Покажете нам діамант «Волове око» після вечері,
щоб ми могли насолодитися його виглядом?
Його Високоповажність хотів його побачити.
Ми відполіруємо його оксамитом й одразу принесемо, пане.
Чудово.
-Ось. Добре відполіруй оксамитом. -Гаразд.
Не думаю, що треба полірувати.
Авжеж. Не треба полірувати.
Полірувати не треба, клятий п'янице.
Звідки мені тепер знати, де який?
Ти сам знаєш. Он той? Он той.
Я велика любителька, пане.
Не знаю, чи ви чули,
але «Батьківщину, чи Сілістру» знову ставитимуть у Ґедікпаші.
Підете дивитися?
Гадаю, «Сілістра» переможе 2:0.
Ясно. А ви, пане?
Ви чули про новий клуб, пані? Скільки йому, 15 днів?
-«Фенербахче». -З Кадікоя.
Так. Я за них уболіваю.
Вони знають, як тримати фанатів у напрузі.
Ми дивилися їхню гру на стадіоні.
Хоч ми й були попереду, ми хвилювалися.
Ось що таке вболівати за «Фенербахче». Напруга завжди висока.
Кажуть, вони змінять тренера, але побачимо.
Ваш улюблений композитор?
Лапсекілі Тайфур.
-Мій теж. -Тайфур.
-Тайфур неймовірний. -Вищий клас.
Мій улюблений роман — «Роман з каретою» Реджайзаде Махмуда Екрема.
Ну…
Та ну!
Парубок молодий.
Звісно, він хоче карету.
-Нічого страшного, Ага. -Нема про що писати роман.
-Люди підняли такий галас через це. -Так.
Дякую, Шуґну.
Аго,
погляньмо на «Волове око»,
щоб оцінити його.
-Звісно, пане. -Давай.
Він про нього постійно питав.
Ваша Високоповажносте, представляю
нашу відому сімейну реліквію «Волове око».
Я хочу сказати кілька слів про його вартість.
Поки що жоден ювелір не зміг його оцінити, пане.
Він вартий половини Ускюдара?
Ускюдара? Годі вам. Він вартує більше.
Он як? Нічого собі. Як щодо Баґларбаші?
Баґларбаші, Хекімбаші, Чавушбаші — всіх.
Краще приберу його, пане.
Навіщо поспішати?
Слухай, Аго.
Скажи, я схожий на злодія?
Звісно ні, Ваша Високоповажносте.
То поклади свою штуку мені в руку.
Я б не посмів, пане.
-Дай її мені! -Пане…
-Заспокойтеся, пане. -Дай мені за нього потриматися!
Не поспішайте!
-Жарти паші дуже тонкі. -Ви такі дотепні, пане.
Отже, це «Волове око».
Що я можу сказати? Нехай принесе багатство своєму власникові.
Так. Повернете, коли закінчите?
-Можна й мені подивитися, пане Аго? -Звісно, пане.
Він просто неймовірний, Ваша Високоповажносте.
Дуже гарний.
-Ага. -Так, Ваша Високоповажносте.
Будь ласка, пане.
-Так? -Дівчата такі гарні.
Дякую, пане.
Просто бомбезні.
-Нахилися ближче. -Так, пане.
-Хочеш, стану твоїм зятем? -Мені ніяково.
Назвеш мене своїм зятем?
-Ви такі дотепні, Ваша Високоповажносте. -Може, пригальмуємо, пане?
Його Високоповажність хоче шербету?
Шербету? Звісно, шербет не завадить.
Я так напився, Ділавере.
-Усе гаразд, пане. Усе гаразд. -Пане помічнику.
Зіграти вам? Хочете?
Авжеж. Мені треба в туалет.
-Вибачте. -Звісно.
Треба піти по шербет.
Я б це постійно пив.
Тікаймо звідси.
Зажди. Вони переплутали діаманти. Цей може бути несправжнім.
Переплутали? Як?
Незакет.
-Вбиральня там, пане помічнику. -Дякую, пані.
Це кінець. Сьогодні тікати не можна.
-Діаманти переплутали. -Знаю. Бекір сказав.
У нас є уд? Я маю зіграти.
Звідки мені знати? Подивися нагорі.
Треба дістати інший камінь і порівняти їх.
Поговоримо пізніше.
-Клянуся, я… -Припини!
Я бачу вершника?
Спитаю, чи він з Багдада
Знову я по вуха закохалася Усе тіло тремтить
Я закохуюся знову й знову…
Слухайте, ви двоє.
Босе, що нам робити з цими хлопцями?
План замінити камінець на підробку провалився.
Щойно вони ляжуть спати,
візьмемо обидва камені й утечемо.
Але Кіркоре, помічник поміняв камені.
Тепер камені три. Ми не можемо піти!
-Чорт! -Ні!
Три камені?
Як визначити, який із них який?
Це вже занадто навіть для водевіля.
-Що тут відбувається? -Ми не можемо піти.
Навіщо тобі взагалі камінь? Дай мені.
Знову я по вуха закохалася Усе тіло тремтить
Я закохуюся знову й знову
Знову я по вуха закохалася Усе тіло тремтить
Я закохуюся…
Зупиніться! Тиша, бляха!
Годі грати! Хвилинку. Зупиніть музику.
-Але Ваша Високоповажносте… -Я говорю.
Секундочку, помічнику.
-Ваша Високоповажносте. -Єктане.
Так.
Ти коштовніша за будь-який діамант.
Я б віддав половину Ускюдара за тебе!
-Негайно сюди, помічнику! -Усе гаразд.
-Я віддаю Ускюдар! -Пане, слухайте.
-Пане… -Ви її соромите. Прошу.
А що як віддати її братові
частину Сютлюче, пане?
-Хто ти такий? -Ні. Благаю, пане.
Я Неджаті, пане.
-Неджаті? Неджаті. -Ваша Високоповажносте.
-Я прошу вибачення від його імені. -Чому ти раніше не сказав?
-Пане Ага, він нічого не зробив. -Обережно.
-Сідай. -Знаю. Я щойно поцілувала його.
Дякую, пане.
-Хвилинку! -Пане Ага, відведімо його спати.
Запрошуємо всіх на мої заручини завтра!
-Щоб усі були! -Звісно, пане.
-Інакше пошкодуєте! -Добре.
-Вибачте. -Нічого.
-Відведемо пашу спати. -Звісно. Будь ласка, пане.
-Прошу. -Ходімо спати, пане.
Я не хотів нікого засмутити.
-Я закоханий. -Слухайте…
Я закоханий.
Пане, ви розбиваєте мені серце.
-Розбиваю серце? -Будь ласка. Пані теж засмучені.
-Вибачте всі. -Ну ж бо, пане.
-Усе добре, пане. -Перепрошую.
Я й тебе засмучую?
Так, я досить засмучений.
-Вибач. -Присягаюся, ви розбиваєте мені серце.
-Ось так. -Ми їм теж завдали незручностей.
-Я прошу вибачення. -Не кажіть так, Ваша Високоповажносте.
-Ходімо спати. -Ти був чудовим господарем.
-Ходімо спати, пане. -Хвилинку. Чекай!
-Але… -Чекай!
-Ти… -Послухай мене.
Дозвольте мені…
Думаєш, можеш ставитися до мене зверхньо,
бо мені важко говорити?
-Ти козел! -Але…
Пане.
Так. Випускай усе.
Я так накидався.
Не треба було змішувати вино й ракію.
І я надто швидко пив.
А якщо ракія була паленою?
Сподіваюся, ти осліпнеш, бовдуре!
Ти дістав камінь?
Так, але вшиватися не можна, бо вони поміняли камені.
Що? Хто?
Слухай. Завтра скажу їм, що я справжній Цукровий паша
й я помінявся місцями з помічником.
Пам'ятай, ти будеш помічником, а я — пашею.
Ні, чувак. Я проти. Я залишуся пашею!
Так, наклади завтра купу на килимі.
Мені все одно.
Я не репетирував роль помічника. Я паша!
Ти й пашу не репетирував!
Дай мені камінь. Покажи.
Камінь зник.
-Що ти маєш на увазі? -Він зник!
У тебе було одне завдання.
Це був мій план.
Мене звуть Ділавер з Агіркапі. Не смійся з мене.
Ти робитимеш, що я скажу.
Чуваче, не зли мене.
Ось, люба.
-Де воно? -Ось, тримай.
Дякую.
Слухай.
Гадаю, той виродок Кіркор нас дурить, але не знаю чому.
Ми могли взяти діамант і втекти, але йому довелося все ускладнювати.
Ось.
Дівчата, викрила помічника.
Я підслуховувала.
Він Ділавер з Агіркапі.
А ідіот з ним, очевидно, не Цукровий паша,
але я не знаю, хто він насправді.
Ось. Це той, який він схопив зі столу.
Бог знає, чи цей справжній.
Можемо поставити на цей і втекти, але можливо, це помилка.
Дівчата!
Досі не спите?
Ми не знали, що робити, сестро.
-Усі сплять? -Так.
Я попросив Ару відкрити крамницю.
Дивися.
Це той, що був.
А це той, через який клопоти.
Добре. Обидва гарні.
Заберемо в Кіркора два інші
й вислизнемо.
Добре, любов моя.
Що це було?
Вибач, мужик.
Я хотів утримати інтригу.
-Скажи, що пожартував. -Присягаюся, я пожартував.
Всього лише жарт.
Але…
є ще один камінь.
Довбаний помічник спритно їх поміняв.
Прямо зараз у маєтку п'ять каменів,
і ми точно знаємо лише що ці два фальшиві.
Невже?
Чорт забирай.
Ділавере?
Що відбувається?
Я йду вниз поснідати.
Слухай. Ти їм скажеш, що ти пан Шуґну, помічник.
І якщо я про щось спитаю, скажеш: «Так, пане!»
Не змушуй мене видавати тебе.
Я все це ретельно спланував.
Якщо ти це зіпсуєш, я тебе задушу.
Якщо хочеш свою частку, зіграєш помічника!
Ділавере!
Пане?
Що таке?
Фахріє, як ми так облажалися?
Це провал.
Треба було забрати діамант і втекти!
Гаразд. Просто…
Дай той, що маєш.
Я вкрала це в Кіркора вчора.
Порівняймо їх.
Їх не відрізнити. Й усе?
Просто віддай мені.
Мій украли. В мене його немає.
Доброго ранку.
Доброго ранку, пане помічнику…
Але пане помічнику, однострій…
Пане, я Вагап Талга, також відомий як Цукровий паша.
Ми вас трохи розіграли. Це така традиція.
Ми помінялися місцями,
щоб краще пізнати родину, з міркувань безпеки,
і щоб я познайомився з дівчатами, приховуючи свою особу.
Як мило. Як би це сказати…
А я Нуреттін Садрі
й здається, ви маєте мене за сільського дурника.
Але я справді Цукровий паша.
Ось право власності на половину Ускюдара.
-Боже! Воно справжнє? -Звісно.
Пане помічнику!
Пане Шуґну!
Він трохи перепив. Може, досі в ліжку.
Доброго ранку.
-Доброго ранку. -Але батьку…
Сину, Його Високоповажність зіграв з нами жарт.
Я не казав, що це жарт.
Це був традиційний розіграш
із помічником, покоївкою і все таке.
Я знав.
Присягаюся, я знав. Постава, велич…
Дозвольте поцілувати вам руку.
-Не треба. -Дозвольте, пане.
Божевільний.
Ваша Високоповажносте, сніданок подано.
Так, але хтось має викликати мого помічника.
Мабуть, він голодний.
-Звісно, пане. -Після вас.
-Куди сідати? -Туди.
-Доброго ранку, сестро. -Доброго.
Доброго ранку.
Піду до помічника.
Пане помічнику?
Ось. Це точна копія.
Дуже дякую.
Ось.
Цей годинник дуже цінний.
Якщо ти не повернеш гроші за тиждень, забудь про його існування.
Гаразд. Хай буде так. Я зроблю все можливе.
У тебе чудово вийшло.
Виглядає ідентично.
Точнісінько такий.
Пане Ага, як ви можете собі уявити,
у мене важке життя.
Чому? Бо не можна просто
вийти собі й піти кудись.
Тебе завжди судять.
По-перше, називають багатим вилупком, так?
Або кажуть: «Їде козляча карета».
Або: «Забагато задоволення перетворило його на справжню наволоч».
Такого б не сказали.
Чому би й ні?
Припини вже, чорт забирай.
Пане, якщо ми чимось вас образили,
будь ласка, пробачте нас.
Люба, освіжи йому чай.
Дякую, але з мене досить чаю.
Ваша Високоповажносте, якщо ви не проти, в нас до вас питання.
Дитино, зараз не…
Будь ласка, батьку. Просто…
Те, що ви хотіли побратися з однією з нас — частина вистави?
Ми просто хотіли прояснити це. Так, сестро?
Так. Можете пояснити?
Ви прийшли в наш дім зі словами,
що вам подобається одна з доньок.
Нас не так виховували.
Може, я надто відверта, Ваша Високоповажносте,
але я не знаю.
Чи треба покликати пана Ділавера?
Ділавер? Звідки це ім'я взялося?
Мене звати Вагап.
Так і в енциклопедії написано.
Звідки ти взагалі взяла цього Ділавера?
Благослови її Боже.
Пані Незакет, до речі, де мій помічник?
Пане, в кімнаті його немає.
Немає?
Пане Аго, ось що нам слід зробити.
У вас же є «Волове око»?
У мене є для вас, якщо дозволите,
право власності.
Ось. Тут написано «Ускюдар».
«Ускюдар». Насправді…
Половина Ускюдара.
Половина, як бачите.
Отже…
Знаю, що обмін на діамант не рівноцінний,
але як щодо того, щоб дати вам документ, а діамантові я застосування знайду?
Як подарунок на заручини. Ви готові до цього?
Паша пропонує половину Ускюдара, тату.
Так, але яку половину?
Знаєте, де в'їзд до району?
-Так. -У бік Салачака, до узбережжя.
-Ця половина. -З узбережжям?
-Узбережжя — це цінне місце. -Так. Авжеж.
Рівно половина.
Ось.
Пробачте, Ваша Високоповажносте, але я не знаю, що сказати.
-Половина. -Неджаті, піди поглянь, хто це, синку.
-Зараз… -Він каже, це узбережжя.
Я стукаю в двері годинами, юначе!
Неподобство!
Ти знаєш, із ким говориш?
-Із ким, пані? -З ким?
З ким?
Ти навіть не знаєш, хто я.
Я обурена! Він що, божевільний?
Присягаюся!
Я кричала коло дверей. Чому ви не відповіли?
Той дурень з вусами мене ледве впустив.
Він витріщався на мене,
хоча я сказала йому, що я Ясемін, годувальниця дочок пана Ага.
Яка Ясемін?
«Яка Ясемін»?
Така Ясемін! Задоволений?
Хто це в біса така?
Гадки не маю.
Каже, що вона ваша годувальниця. Потурбуйтеся про гостю.
Ласкаво просимо, пані Ясемін.
Дякую, Нартане, люба.
Нуртане, Єктане, мої любі.
Це ти, Аго?
Старий розпусник.
Я одразу впізнала твій голос.
Чому ви мене не впустили?
Хто цей чоловік?
Незнайомець? Мені прикритися?
Ой, медалька відвалилася.
Кінчай цей водевіль. Забирайся звідси.
Ось твоя медалька. Сідай, синку.
Сідай.
Слухайте! У мене для вас хороші новини. Не повірите.
Ходять чутки,
що «Волове око» вкрали.
Ви ж знаєте, в мене всюди є вуха.
Я негайно помчала на Гранд-базар
і просила найвідоміших чаклунів допомогти мені в розслідуванні.
Виявляється,
стільки всього сталося
з діамантом!
Геть! Ми тут розмовляємо.
Ваша Високоповажносте, спокійно.
Залиште бідолашну пані.
Моя красуне.
Ваша Високоповажносте, ви не повірите, що я дізналася.
Але ми говорили про право власності.
-Так. -Пане Ділавер.
Гадаю, вам краще припинити.
Схоже, він дуже приголомшений новиною.
Наш паша.
Благослови тебе Бог.
Дякую за воду.
В ім'я Аллаха!
Отже,
Я відвідала Зугуратбабу.
Там є чоловік.
Він дивиться у воду
й каже тобі, де саме діамант.
Я без вагань пішла туди, звісно.
Ми знайомі багато років, і я у вас працювала, врешті-решт.
Я взяла діамант і прийшла сюди.
Ось, Ага.
Це неможливо.
Діамант у мене тут. Бачиш?
Я б не була така впевнена, пане Кіркор.
Може, це цей.
Хто такий Кіркор?
Незакет!
Зрада? Що ж, добре.
Ось справжній діамант. Інші фальшиві.
Покажи, сестро.
Це справжнє «Волове око», пані.
Може, це?
Здається, карти відкрито, якщо ми всі говоримо на чистоту.
Горіть ви всі в пеклі!
Хіба я не просив усіх залишатися в образі?
Цей жодного разу за два дні не вийшов з ролі.
Але пане Аго, я справді Цукровий паша.
Заради Бога.
Є ідея, пане Аго.
Може, я заберу всі діаманти?
Віднесу їх до ювеліра, щоб той з'ясував, який справжній.
А у вас поки буде право власності на половину Ускюдара.
Ну ти даєш, Ділавере!
Немає ні паші, ні «половини Ускюдара».
Цей шахрай — Ділавер з Агіркапі.
Пане Аго…
Я Кіркор.
Кіркор Папатян.
Я знаю, пане.
Знаєш?
А звідки ти знаєш Незакет?
Чому б тобі не розповісти нам?
Ну, а ти Апті з Балата!
Думаєш, перевдягання це приховає?
Він прийшов сюди переодягнений пашею, так?
Ви, мабуть, зрозуміли, що він прийшов сюди пашею.
-Ні. -Ні.
Та ви жартуєте!
Може, досить уже?
Послухаємо пані. Продовжуй.
Дівчата, ця вода дає можливість
відрізнити справжні камені від підробок.
Покладімо всі камені в мідну чашу
й дізнаймося,
який діамант справжній.
Так, зробімо це.
Я перша.
-Починаємо. -Гаразд.
-Ось. -І цей візьми.
Єктане, дякую, люба.
Це той?
Чи цей?
Чи цей? Цей? Або цей?
Подивимося, який із них.
Абракадабра.
Який буде мій? Який?
Опускаю камінці.
Вони промокнуть у водичці.
А моя свекруха
найбільша в світі зміюка.
Абракадабра.
Який буде мій? Який?
Боже, прости нас. Нехай лихе око зникне.
-Виймати? -Давай.
Виймати?
Виймай уже.
-Давай. -Ось вам!
Що? Це жарт, пані?
Ні, синку. Сам подивися.
Значить, усі вони фальшиві.
Де в біса діаманти?
Які діаманти?
Апті, я тебе задушу!
Спокійно. Усі назад. Мене звуть Апті з Балата.
Пішов ти й твій план, Ділавере!
Я була б багатою, якби послухала Кіркора.
Це ти підштовхнула мене на це!
Ви теж були з ним у змові?
Ви навіть підготували фальшиве каміння.
Ми лише збиралися їх украсти, як порядні люди.
Ви зруйнували мій план, чорт забирай!
Де в біса діаманти?
Ніхто нікуди не йде.
Ми в одному човні!
Кинь це. Ти теж. Кинь!
Можна називати тебе Кіркором?
Так, чорт забирай. Ти намагався обдурити мене два дні.
Але повір, ти за це заплатиш.
Що? Я казав тобі, що я паша? Я прийшов сюди як помічник.
Він такий нікчема, що я мав стати пашею.
Обережно!
Бекіре, кинь пістолет, бо я тобі макітру прострелю.
-То зроби це, покидьку! -Чекай!
Чому ніхто з твоїх тебе не слухає, Кіркоре?
Чуваче, ти з глузду з'їхав?
Один з каменів має бути справжнім.
Розділимо їх між собою
й покиньмо це місце з миром. І все!
Ні! Навіщо мені мати справу з вами, шахраями?
Як ти смієш? До того ж, хто ви такі?
Я не кажу, що треба розділити їх навпіл.
Можемо розділити на десять. Вам сім, нам три.
Отже, 30 на 70.
Хто все це порахує?
Хвилинку.
Я влаштував найкращу виставу, тож вони мої по праву.
Годі! Я почну стріляти.
Ні, сонечко! Благаю.
-«Сонечко»? -Це жарт.
Жарт? Тебе застрелю першим.
-Витягни каміння! -Припини!
Що тут відбувається? Хто ви такі?
Пане, ми…
Якби на задньому плані зараз грала грайлива музика,
ви б зрозуміли, що ми не такі погані, як ви вважаєте.
Ну…
Якби тут грали на канунах…
Замовкни, негіднику!
«Негідник»? Клас. Моє улюблене слово тих часів.
-Вони всі тут, Ікро? -Так, пане.
Пане Кіркор, ви актор?
Так.
Пане, акторство — це довгий шлях.
Хто такий актор?
Ми існуємо, поки граємо. Коли ми зникнемо, наші голоси…
А крадіжка — твоє особисте хобі?
Ми піддалися спокусі, пане Аго.
Хто вам сказав, що в цьому маєтку діамант,
той найбільший злочинець.
Так, тут є камінь.
І він зветься «Волове око».
Неджаті, покажи їм, синку.
Проходьте.
Як і ваш. Точнісінько такий.
Пане Аго, може, він вартий половини Ускюдара?
Він ледве покриє поїздку в Ускюдар.
Він з люстри.
Ара зробив це для нас у Шішане.
По суті, це нікчемний камінчик.
Але поширилися чутки, що це діамант.
Його називають «Волове око пана Аги».
Він не має жодної цінності.
Ми виймаємо його з коробки
й час від часу показуємо,
щоб відрізнити друга від ворога.
Сам камінь нічого не вартий,
але показує нам,
хто дійсно цінний і де справжня цінність.
Це пробний камінь, якщо хочете.
А тепер забирайтеся. Я не здам вас органам.
Пане Аго, можна поцілувати вам руку?
Нізащо.
Просто питаю.
Я надеру вам дупи, якщо побачу знову.
Дресирувальнику черепах. Замовкни й займайся своїми справами.
Іди до біса.
Я дуже добре знаю таких, як ти.
Вали.
Що збираєтеся робити?
Просто підемо світ за очі.
-Хотіли б стати акторами? -Ні, я бачив лише кілька вистав.
-Але ти впорався з годувальницею. -Дякую.
Думаєш, я був кращим помічником чи пашею?
Ти для цього не створений.
Мені це часто кажуть.
Але я був найкращим п'яницею.
Ні. Його пияк був кращим.
-Я навіть подумав, що він обісрався. -Чому б це?
Застрибуйте. Поговоримо пізніше.
-Нумо, хлопці. Ходімо з нами. -Можемо й так.
Сміливіше.
Дякую.
Їдьмо!
Гайда!
Якби зараз грала приємна музика,
нас би вважали хорошими людьми.
Маєш рацію. Гадаю, музика вже грає.
КІНЕЦЬ
Ненавиджу бути сварливим старим.
Тож я хочу попрощатися з вами хорошою піснею.
Дивіться. Це Неджо.
Його голос унікальний.
Я зараз зіграю пісню створену Олджайто Ахметом Туґсузом.
Забирай!
КІНЕЦЬ
Переклад субтитрів: Антон Бєлов