SOCIALITE ERŞAN KUNERİS FILMDEBUT
Nu filmar vi här för omväxlings skull.
Jag vill skicka pussar
till alla Erşan Kuneri-fans där ute,
och skådespelarna
som återupplivade mina filmer.
Bra jobbat, ungar.
Jag älskar ert arbete. Puss på er.
Herr Erşan, vill du spela i en ny film eller tv-serie?
-Skulle jag? -Inte?
-Jag skulle vara så bra. -Ja?
Jag skulle vara utmärkt. Låt inte åldern lura dig.
-Du är inte så gammal. -Men ingen tv-serie.
Jag skulle bli uttråkad av stirrtävlingarna.
-Och jag klarar mig bra ekonomiskt ändå. -Toppen.
-Jag skulle bli uttråkad. -Jag förstår.
Hör här.
Vill du höra
vad en beundrare skrev på ett vykort?
Gärna.
"Herr Erşan,
jag älskar alla dina filmer", skriver han.
Och tillägger: "Du är en sån jävel." Hörde du det?
-Det är precis min publik. -Sant.
Mina fans. "Du är en sån jävel."
Sen frågar han: "Vem stal du Sockerpaschan från?"
Vem stal jag den från?
Vem skulle jag stjäla från?
Jag stjäl från de bästa, så klart.
Du vet väl vad Picasso sa?
"En sann konstnär stjäl från de bästa."
Det var så vad jag gjorde med Sockerpaschan.
ERŞAN KUNERİS LIV OCH FILMER
En päls i värmen?
Jag väntade så länge. Jag bryr mig inte om jag får värmeslag.
Det är sann kärlek.
Det var rea.
Hur går det?
Det går jättebra, Mami. Det är verkligen bra.
Det är scenen där herr Muhsin släpps ur fängelset.
Han kommer backstage.
Ali Nazik säger:
"Min gode herre, jag behövde rädda mitt eget skinn."
Vad svarar herr Muhsin?
"Hur gick det?"
Då öppnas dammluckorna.
Det här är helt nytt, Mami.
Det är otroligt.
Det är ett bra manus.
Du har verkligen överträffat dig själv med det här.
Det handlar om känslorna som sammanfattar de åren
och inte bara om det sedan länge förlorade Beyoğlu,
utan även värderingarna som dog med det.
Välkommen, Yavuz.
Fahriye Abla var verkligen spektakulär.
Jag beundrar all möda du lägger ner.
-Te? -Nej. Jag stannar inte.
Erşan, var du på Galatasaray badhus i tisdags?
Ja.
Jag glömde en mapp i omklädningsrummet.
Manuset till Herr Muhsin.
Herr Muhsin?
Det är så olyckligt. Det var mitt enda exemplar.
Jag letade överallt, men hittade den inte.
Folk såg dig gå med en mapp.
Men Yavuz…
Mappen jag hade var…
HERR MUHSİN ALİ NAZİK
Det var Ali Nazik.
Jag dödar dig. Det är mitt magnum opus. Ge tillbaka det!
Lyssna, Yavuz.
Jag läste ditt manus
och blev kär i det.
Jag blev mångalen, förblindad av min kärlek för film.
Därför stal jag det.
Det här är kärlek.
Vad lever vi för
om inte kärlek?
Snygg replik.
Jag förlåter dig.
Jag ska använda det i en film.
Använd det, kompis.
I gengäld kan jag stjäla några saker från Tosun Pascha?
Du har gett dig fan på att aldrig anstränga dig.
Ja.
Jag skulle dö om det gick förlorat.
Eftersom du hittade mitt manus,
har du min välsignelse att stjäla från Tosun Pascha.
Tack. Förresten, har du sett de nya killarna?
Uğur och Necati, komikerduon.
Uğur passar perfekt som Ali Nazik.
Du borde använda honom.
Inte än. Vi får se.
Kanske. Förhoppningsvis. Vi testar och ser.
Folk i branschen ska stötta varandra.
Jag visste att nåt var skumt.
Du har lurat mig hela veckan. Beyoğlu, va? Förlorade värden, va?
-Din jävel. -För guds skull!
Ser du hur Yavuz hanterade det?
Mänskligheten är förlorad.
Jag tänker inte ta ditt tjat.
Tülay, hämta manuset till Tosun Pascha.
Hur då?
Se den och skriv ner den.
Vi behöver en lekfull melodi.
Sådär.
Han sa ju åt mig att stjäla från Tosun Pascha.
För guds skull…
Sockerpajsdamen, Tosun Pascha…
Sockerpaschan!
Vi väntar på manuset.
KUNERİ FILM MONTAGE INDUSTRIES LLC
Necati!
Necati.
-Necati, var är tjejerna? -I vardagsrummet.
Hur kan vi ha sån otur?
Vi var så nära att klara oss.
Ge mig diamanten. Jag vill ta en titt.
Lyssna, din dåre.
Om jag ser dig dricka det här när de är här,
spänner jag upp dig mellan två minareter som en banderoll!
-Fattar du? -Jag fattar.
Jag lovar. Inte ens en klunk.
Nartane!
Nurtane!
Yektane!
SOCKERPASCHAN
İkrah.
Häll upp lite av det här.
Precis här.
Vad sa han?
Vad var det?
Nezaket.
Jag fixar det här.
Lyssna noga på mig, flickor.
Jag var tvungen att fatta ett snabbt beslut.
Jag kunde inte svara negativt på telegrammet.
Är det så här vi ska prata?
Ja, det ska vi. Vi ska tänka på hur vi agerar och talar.
Vi vill inte avslöja oss.
Sockerpaschan kommer hit.
Hans adjutant, herr Şuğnu, följer med honom.
De tillbringar helgen med oss.
Så det är bara två dagar.
Jag har inte fått nån kopia av diamanten än.
Men originaldiamanten är här, med mig.
När vi har kopian,
byter vi den mot originalet och drar.
Du sa att han vill gifta sig med en av dina döttrar.
Vem av oss?
Ja. Nämnde han inte det?
Nej. Och vad spelar det för roll?
För säkerhets skull.
Precis.
Det kanske är jag, men jag måste se om jag gillar honom.
Var inte löjlig.
Ni är mina döttrar. Vi säger nej och säger åt honom att dra.
Säga åt Sockerpaschan att dra? Och då drar han?
Ja, vi säger åt honom att dra, och han drar.
Varför inte?
Jag vet inte, far.
Jag hörde att han äger hela Egypten och han har köpt halva Üsküdar.
Det är konstigt.
Varför skulle nån vilja ha en hel stad? Jag fattar inte.
Och varför skulle vi bry oss?
Låt oss vara snälla och generösa värdar
och skicka iväg dem, okej?
-Kirkor… -Använd inte mitt namn, idiot.
De är här.
Låt mig hälsa Pashan välkommen.
Jag ska ge honom ett soldatmottagande. Oroa dig inte.
-Var är svärdet? Ett soldatmottagande! -Sluta!
-Bekir! -Jag ska ge honom ett varmt välkomnande.
-Bekir. Sluta. Lugn. -Vänta lite. Titta bara på mig.
-Lugn. -Han är en pascha!
Sluta, för fan!
-Låt mig göra det. -Sluta. Sluta.
Sluta, för fan!
Ditt jävla svin.
Givakt!
-Vi hann i tid. -Ja, herrn.
Välkommen, Ers höghet.
Agah, till er tjänst.
Hur mår du, herr Agah? Tack för att vi fick komma.
Det är ett nöje.
Chefen, köpte du verkligen halva Üsküdar?
Han är inte helt hundra, herrn.
Det här är min son, Necati.
Välkommen, Ers höghet.
Din rackare.
Gud välsigne honom.
Herr Agahs son ser ut som du, herr Şuğnu.
Ursäkta, herrn?
-Jag skämtar. -Paschan är känd för sina skämt.
-Han har ett fullt schema. Ska vi? -Självklart.
Huset ser grymt ut.
Det är några problem med taket,
men snickaren kommer nästa vecka.
Vi har ekonomiska problem just nu.
Nej, det är grymt på ett bra sätt. Vackert.
Efter er, Ers höghet. Efter er.
Sluta!
Det var fullt på vägarna.
Vi kom bara så här tidigt för att Pashan var i vagnen.
Vi galopperade genom nödfilen.
Det vore omöjligt om det inte vore för sirenerna.
Jag kan aldrig sova på vägen när nån annan kör.
Jag håller ett öga öppet.
Tack, vännen.
Ers höghet.
Det här är min dotter, Yektane.
Jag känner mig ödmjuk, fröken.
Glöm inte herr Aide.
Jag skippar kaffet, fröken.
Jag tar en tugga av din ljuvlighet.
Jag tjänstgjorde på Krim, Ers höghet.
Var nånstans var du stationerad?
I mässen.
-Jaså? -Ja.
Jag med!
Jaså?
Paschans skämt är nyanserade.
Adjutanten är inte så dum heller.
Nu fokuserar vi på att klara oss helskinnade.
Idioten sa att han skulle ta en tugga av min ljuvlighet.
Vilken fräckhet!
Ja.
Hur mycket vickade du på rumpan?
Herr Agah,
du vet redan varför vi är här, så hur vill du göra det här?
Vi tänkte stanna över helgen. Eller hur, herrn?
Hur vill du inhysa Paschan?
Necati, för Hans höghet
förbereder vi det stora gästrummet.
Och för hans adjutant borde det lilla…
Vi måste bo i samma rum. Av säkerhetsskäl.
Chefen, om nån bråkar med er ska jag ge dem på käften.
Vad sägs om lite frisk luft, Bekir?
Necati, ta ut Bekir.
Kom.
-Din svärson, va? -Tyvärr, herrn.
Vi önskar oss en bättre svärson.
Vi är här för att förverkliga den önskan.
Det finns bättre alternativ.
Ni är för vänlig.
-Och bagaget? -Vi har inget.
Hans höghet ansåg det lämpligt att ta med en liten väska.
Han behöver inte nåt stort eftersom han bara har en enda outfit, så…
Herr Agah, jag…
Jag tar bara med mig den på mina resor.
Jag ska visa.
Tandborsten och uniformen är allt jag behöver.
Okej, herrn. Mycket bra.
-Sa du att du hade tre döttrar? -Jag har fyra, herrn.
-Tre av dem är singlar. -Jag frågar för att vara säker.
-Varsågod, Ers höghet. -Oj. Det ser bra ut.
Vi ska kissa och bajsa, så kommer vi ner sedan. Eller hur?
Självklart.
Absolut, herrn. Ursäkta.
Tack, herr Agah. Tack.
Oj.
Verkligen.
Flickan var söt, eller hur? Vad tycker du?
Mässhallen på Krim? Allvarligt?
Jag skämtade bara.
Varför släppte du manuset?
Vad är det för fel på improvisation?
Killen är vass.
Vi har bara två dagar på oss. Sluta tramsa.
Vad tänkte du säga till honom så han skulle visa oss diamanten?
-Jag har den i fickan. -Upprepa det bara.
Vänta.
"Låt oss… Låt oss bedöma den här.
Jag vill ge min framtida fru en gåva av samma värde."
Det är vad det står,
men jag kan också avsluta med: "Agah, din jävel."
Precis på slutet.
Sluta tramsa.
Upprepa det som står där.
Du, du vet…
Hon är jättesnygg.
Vi kanske borde ta med henne.
Tjejerna är verkligen söta.
Har du sett hennes ögon?
-Vilken? -Så vacker. Jag visar dig senare.
Det finns ingen plats för känslor i vår bransch.
Flörta, men bli aldrig kär.
När vi får diamanten kan vi få vilken tjej vi vill.
-Kan vi köpa halva Üsküdar? -Halva? Vi köper hela stället.
Vad sägs om, nåt i stil med:
"Kom genast, adjutant!" och så slår jag dig?
Om det behövs.
Bra. Jag ska ha det i åtanke.
Då bajsar vi.
Jag behöver inte bajsa.
Kirkor, jag har en känsla av att det går åt skogen.
Ha tålamod, kära du.
Vi kan inte bara lämna allt och fly.
Hör på, Bekir, ditt svin.
Sa jag inte åt dig att inte bli full? Du förstör hela planen, idiot!
Kirkor, det är nästan över. Var försiktig, chefen.
Necati, åk genast till Şişhane.
Hitta juveleraren Ara och fråga om vår sten är klar.
Uppfattat. Jag åker snart.
Paschan slog mig som lite naiv.
Jag kan nog få dem att åka ikväll, efter middagen.
Vad bråttom, ahparig? Ser du inte hur glada tjejerna är?
En medlem i vår trupp kan bli fru till en pascha.
Vem vet?
Du hittar bara på saker, syster.
Var inte löjliga, tjejer.
Vi tar diamanten och drar.
Vad pratar ni om?
Ni blir drottningar när vi har diamanten. Varför vill ni ha en pascha?
Jag gillar Paschan.
Vi är omringade av akrobater, sångare och musiker.
Det vore bra att ha en pascha som vän. Ledsen, men du har fel, Kirkor.
Håll käften, ditt fyllo.
Vi lämnar det här stället
innan den riktiga Agah och hans familj kommer hit.
Jag är Kirkor Papatyan från Galata,
och jag ska genomskåda denna vaudeville.
Punkt slut.
Ni har verkligen inte sparat på krutet.
Allt ser fantastiskt ut, herr Agah.
Ers höghet, lammläggen är från Balıkesir-regionen.
Djuret åt enbart timjan.
Okej, herrn. Mycket bra.
Sherbet, herrn?
Herr Agah,
nu när vi har bedömt varandra,
ska vi verkligen ha sherbet?
Jag hämtar vin direkt, herrn.
Bekir, häll upp ett glas vin åt Hans höghet.
Bara du tål spriten.
-Visst. -Absolut.
Paschan gillar att dricka och skäms inte för det.
Ers höghet.
Det är Merlot.
En Merlot att dö för.
-Det känns på doften. -Här, herr Aide.
Far, ett ord, tack.
Självklart. Ers höghet, går det bra?
Ingen fara.
Vad är det?
Han säger att det är omöjligt att skilja den från den äkta varan.
Oj.
Sa Ara det?
Han är så självsäker. Jag ska ha det i åtanke.
-Låt mig se. -De ser exakt likadana ut.
Kolla in det där!
Den jäveln är en sann konstnär.
Det är en exakt kopia.
Låt mig se, Kirkor.
De ser verkligen likadana ut.
Allvarligt. Låt mig se. Han lyckades verkligen.
Vissa människor är så begåvade. Det här är den riktiga, va?
Det stämmer.
Vänta lite. Sluta med det där.
Så den här…
Det här är väl den?
Nej, det är den jag tog med mig.
-Så det här borde vara den. Här. -Nej, jag…
-Jag tog med den exakta kopian. -Lugn.
-Behåll den så att de inte blandas ihop. -Vilken är den riktiga?
Den här?
-Chefen… -Här, då.
-Håll den så att vi inte blandar ihop dem. -Din fulla idiot.
Varför blandade du ihop dem? Hur ska jag veta nu?
-Det gjorde jag inte. Är det den här? -Ge mig den.
-Blanda inte ihop dem. -Ge mig den!
Herr Agah?
Herr Şuğnu?
Maten kallnar.
Vi måste bara reda ut något. Jag kommer strax.
Du kan väl visa Oxögat efter middagen
så att vi kan njuta av den?
Hans höghet har bett om att få se den ända sen vi åkte iväg.
Vi polerar den med sammet och kommer snart, sir.
Gör det.
-Här. Polera den fint med sammet. -Okej.
Den behöver nog inte poleras.
Självklart. Den behöver inte poleras.
Den behöver inte poleras, jävla fyllo.
Hur ska jag veta vilken som är vilken nu?
Du vet redan. Är det den? Den är det.
Jag är en riktig aficionado, sir.
Jag vet inte om du har hört
men Fosterlandet eller Silistra kommer att gå på Gedikpaşa igen.
Ska ni dit?
Jag gissar att Silistra vinner med 2-0.
Jag förstår. Ni då, herrn?
Har du hört talas om den nya klubben? Är den 15 dagar gammal?
-Fenerbahçe. -Från Kadikoy.
Ja. Jag håller på dem.
De vet hur de håller fansen på spänn.
Vi såg en av deras matcher på stadion.
Fast vi ledde, var vi…
Det är så det är att stötta Fenerbahçe. Spänningen är hög.
De ska skaffa en ny tränare, men vi får se.
Er favoritkompositör?
Lapsekili Tayfur.
-Samma här. -Tayfur.
-Tayfur är verkligen bra. -Han är på en annan nivå.
Min favoritroman är Recaizade Mahmud Ekrems Vagnsaffär.
Tja…
Kom igen!
Han är en ung man.
Självklart vill han ha en vagn.
-Det är ingen stor grej. -Inget att skriva en roman om.
-Folk gjorde så mycket väsen av det. -Ja.
Tack, Şuğnu.
Hur som helst, Agah,
visa oss din Oxöga-diamant,
så att vi får njuta av den.
-Självklart. -Kom igen nu.
Han har frågat om den.
Ers höghet, jag presenterar för er
vår berömda släktklenod, Oxögat.
Jag vill säga några ord om dess värde.
Än så länge har ingen juvelerare kunnat värdera den.
Är den värd lika mycket som halva Üsküdar?
Üsküdar? Den är värd mycket mer.
Är det så? Oj. Bağlarbaşı, då?
Bağlarbaşı, Hekimbaşı, Çavuşbaşı, alla.
Bäst att jag stoppar undan den.
Varför så bråttom?
Agah.
Säg mig, ser jag ut som en tjuv?
Självklart inte, Ers höghet.
Så? Lägg den i min hand.
Jag skulle aldrig säga så.
-Låt mig hålla den! -Herrn…
-Slappna av. -Låt mig smeka den!
Ingen brådska.
-Paschans skämt är nyanserade. -Ni är så kvick, herrn.
Så det här är Oxögat.
Må den bringa lycka till sin ägare.
Ja. Kan jag få tillbaka den?
-Får jag ta en titt, herr Agah? -Självklart.
Den är verkligen inte av denna värld, Ers höghet. Jag menar…
Den är verkligen vacker.
-Agah. -Ja, Ers höghet?
Varsågod, herrn.
-Eller hur? -Flickorna är så fina.
Tack så mycket.
De är jävligt snygga.
-Kom närmare. Kom. -Ja, herrn?
-Kan du kalla mig svärson? -Ni ödmjukar mig.
Kan du kalla mig svärson?
-Ni är så kvick, Ers Excellens. -Ska vi lugna oss lite?
Vill Hans höghet ha lite sorbet?
Sorbet? Visst, jag behöver lite sorbet.
Jag är så jävla full, Dilaver.
-Ni mår bra, herrn. Allt är okej. -Herr Aide.
Ska jag spela en låt? Vill ni det?
Självklart. Jag måste gå på toaletten.
-Ursäkta. -Självklart.
Jag ska titta till sorbeten.
Jag kan dricka det här hela tiden.
Vi drar.
Vänta. De har blandat ihop diamanterna. Den kanske inte är äkta.
Blandat ihop? Hur?
Nezaket.
-Badrummet är ditåt, herr Aide. -Tack, frun.
Vi är körda. Vi kan inte åka ikväll.
-Diamanterna blandades ihop. -Bekir berättade det.
Har vi en oud? Jag ska spela.
Hur skulle jag veta det? Kolla där uppe.
Jag måste kolla den andra stenen och jämföra de två.
Vi pratar ikväll.
-Jag svär att jag… -Sluta!
Är det en ryttare jag ser?
Fråga om han är från Bagdad
Jag är upp över öronen kär igen Skakar i hela kroppen
Jag blir kär igen…
Hör på, ni två.
Chefen, vad ska vi göra med dem?
Planen att ersätta stenen med den falska har förändrats.
Så fort de går och lägger sig, tar vi båda stenarna och sticker.
Men, Kirkor, adjutanten bytte stenarna.
Det finns tre stenar. Vi kan inte gå!
-Helvete! -Åh nej!
Tre stenar?
Hur vet vi vilken som är vilken?
Det här är för mycket även för en vaudeville.
-Vad händer? -Vi kan inte dra.
Varför har du stenen? Ge den till mig.
Jag är upp över öronen kär igen Skakar överallt
Jag blir kär igen
Jag är upp över öronen kär igen Skakar överallt
Jag blir kär…
Sluta! Sluta, för fan!
Sluta spela! Vänta lite. Stoppa musiken.
-Men, Ers höghet… -Nu pratar jag.
Ge mig en sekund.
-Ers höghet. -Yektane.
Okej.
Du är värd mer än en diamant.
Jag skulle ge upp halva Üsküdar för dig!
Kom hit omedelbart, adjutant!
-Härmed ger jag upp Üsküdar! -Hör på.
-Herrn… -Ni gör henne upprörd. Snälla.
Vad sägs om att ge hennes bror en del av Sütlüce, Ers höghet?
-Vem fan är du? -Åh nej. Snälla, herrn.
Jag är Necati.
-Necati? Necati. -Ers höghet.
-Jag ber om ursäkt å hans vägnar. -Varför sa du inte det förut?
-Herr Agah… Herrn, han har inte gjort nåt. -Var försiktig.
-Sätt dig. -Jag vet. Jag kysste honom precis.
Det är okej.
-Vänta lite! -Vi tar honom till sängs.
Alla är inbjudna till min förlovning imorgon!
-Ni måste komma! -Självklart, herrn.
-Nej. Ni måste, sa jag! -Det är okej.
-Ursäkta. -Ingen fara.
-Vi tar Paschan till sängs. -Ja. Snälla, herrn.
-Snälla. -Vi lägger er, herrn.
Titta. Jag ville inte göra nån upprörd.
-Jag är kär. -Hör på…
Jag är kär.
Ni krossar mitt hjärta, herrn.
-Krossar jag ditt hjärta? -Damerna är också upprörda.
-Förlåt, allihop. -Kom nu.
-Det är okej. -Jag ber om ursäkt.
Så jag gör dig upprörd?
Jag är upprörd, ja.
-Förlåt. -Jag svär att du krossar mitt hjärta.
-Så där. -Och vi har gjort dem upprörda.
-Jag ber om ursäkt. -Ingen fara, Ers höghet.
-Vi går och lägger oss. -Du har varit en bra värd.
-Vi lägger er, herrn. -Vänta lite. Vänta!
-Men… -Vänta!
-Du… -Lyssna på mig.
Låt mig bara…
Du tror att du kan vara nedlåtande
för att jag har svårt att prata?
-Skithög! -Men…
Men, herrn.
Det är okej. Få ut allt.
Jag blev så full.
Jag borde inte ha blandat vin och raki.
Och jag drack för fort.
Tänk om det var hembränt?
Hoppas att du blir blind, idiot!
Fick du stenen?
Ja, men vi kan inte dra för de har bytt stenarna.
Vad? Vem?
Imorgon berättar jag att jag är Sockerpaschan
och att jag bytte plats med min adjutant.
Du är adjutanten och jag är Paschan.
Aldrig i livet. Jag tänker förbli Paschan!
Så du kan skita på mattan?
Jag skiter i vilket.
Jag repeterade inte för rollen som adjutant. Jag är Paschan!
Som om du övade på den!
Ge mig stenen. Låt mig se.
Stenen är borta.
-Vad menar du? -Den är borta!
Du hade ett jävla jobb.
Det här är min plan.
De kallar mig Dilaver från Ahırkapı. Kaxa dig inte.
Du gör som jag säger.
Reta inte upp mig.
Här, gumman.
-Var är den? -Håll den.
Tack.
Du.
Jag tror att Kirkor fördröjer allt, men jag vet inte varför.
Vi kunde ha tagit diamanten och gått, men han var tvungen att komplicera saker.
Här.
Jag vet vad adjutanten håller på med.
Jag tjuvlyssnade.
Han är Dilaver från Ahırkapı.
Och idioten med honom är inte Sockerpaschan,
men jag vet inte vem han är.
Här. Det här är den han tog vid bordet.
Gud vet om det är den riktiga.
Vi kan nöja oss med den, men då var allt förgäves.
Tjejer!
Är ni fortfarande vakna?
Vi visste inte vad vi skulle göra, syster.
-Sover alla? -Ja, det gör de.
Jag bad Ara öppna sin butik.
Titta.
Det här är den vi hade.
Och det här är problemet.
Bra. Båda ser bra ut.
Vi tar de andra två från Kirkor
och smiter iväg.
Okej, älskling.
Vad var det?
Förlåt.
Jag försökte bara öka intrigen.
-Säg att du skojade. -Jag skojade.
Bara ett skämt.
Men,
det finns en sten till.
Adjutanten bytte dem väldigt flinkt.
Det finns nu fem stenar i huset,
och vi vet bara att de här är falska.
Är det så?
Helvete.
Dilaver?
Vad står på?
Jag går ner och äter frukost.
Du ska säga till dem att du är herr Şuğnu, adjutanten.
Om jag frågar dig nåt, säger du: "Ja, herrn!"
Tvinga mig inte att krossa dig.
Jag planerade det här noggrant.
Jag stryper dig om du sabbar det.
Om du vill ha din andel, ska du spela adjutanten!
Dilaver!
Ers höghet?
Vad står på?
Fahriye, hur lyckades vi sabba det här?
Det gick åt skogen.
Vi skulle ta diamanten och dra!
Okej. Bara…
Ge mig den du har.
Jag tog den Kirkor hade igår kväll.
Vi jämför dem.
Man kan ju inte skilja dem åt.
Ge den till mig.
De stal min. Jag har den inte.
God morgon.
God morgon, herr Aide…
Men, herr Aide, uniformen…
Jag är Vahap Talha, även känd som Sockerpaschan.
Vi satte upp en pjäs för er. Det är en tradition.
Vi bytte plats
för att lära känna familjen bättre och av säkerhetsskäl,
så att jag fick lära känna tjejerna med dold identitet.
Så kul. Hur ska jag säga det här…
Och jag är Nurettin Sadri,
och du verkar ta mig för en idiot.
Men jag är verkligen Sockerpaschan.
Här är lagfarten på halva Üsküdar.
-Är den äkta? -Självklart.
Herr adjutant!
Herr Şuğnu!
Han drack lite för mycket. Han kanske sover än.
God morgon.
-God morgon. -Men… Far?
Son, Hans höghet har skämtat med oss.
Jag sa inte att det var ett skämt.
Jag sa att det var en pjäs,
som de med adjutanten, städerskan och allt.
Jag visste det.
Jag svär att jag visste det. Hållningen, storheten…
Låt mig kyssa din hand.
-Det behövs inte. -Tillåt mig.
Galning.
Ers höghet, frukosten är serverad. Efter er.
Självklart, men nån borde hämta min adjutant.
Han är säkert hungrig.
-Absolut, herrn. -Efter er.
-Toppen? -Absolut.
-God morgon, syster. -God morgon.
God morgon.
Jag kollar till adjutanten.
Herr Aide?
Här. Det är en exakt kopia.
Tack så mycket.
Här.
Klockan är mycket värdefull.
Glöm den om du inte fixar pengarna inom en vecka.
Okej. Jag ska göra mitt bästa.
Du lyckades verkligen.
Den ser precis likadan ut.
Precis likadan.
Herr Agah, som du kan förstå
så lever jag ett svårt liv.
Varför? För man kan inte bara
gå ut och gå till ställen.
Man blir alltid dömd.
De börjar säkert kalla er för en rik jävel, eller hur?
Eller så säger de: "Kolla på svinets vagn."
Eller: "För mycket belåtenhet har gjort honom till en riktig idiot."
De skulle inte gå så långt.
Varför inte?
Släpp det, för fan.
Om vi har förolämpat er på något sätt,
förlåt oss.
Älskling, fyll på hans te.
Tack, men jag har druckit nog med te.
Ers höghet, om det går bra har vi en fråga till er.
Älskling, nu är inte…
Snälla, far. Det är bara att…
Att ni vill gifta dig med en av oss, var det en del av pjäsen?
Vi vill bara reda ut det. Eller hur, syster?
Ja, det stämmer. Kan ni förklara?
Ni kom till vårt hem
med inställningen: "Jag gillar din dotter, och jag tar henne."
Det var inte så vi uppfostrades.
Jag kanske är för rättfram, Ers höghet,
men jag vet inte.
Eller borde jag ha kallat er herr Dilaver istället?
Dilaver? Var kom det ifrån?
Jag heter Vahap.
Det står till och med i uppslagsverket.
Var fick du Dilaver ifrån?
Gud välsigne henne.
Fru Nezaket, var är min adjutant?
Han är inte på sitt rum.
Inte?
Så här tycker jag vi borde göra.
Du har ju Oxögat.
Det jag har här
är en lagfart.
Titta. Det står Üsküdar.
Det står Üsküdar. Tja, faktiskt…
Det är halva Üsküdar.
Hälften av det, som ni kan se här.
Nu…
Jag vet att det inte matchar diamantens värde,
men vad sägs om du får lagfarten och jag får diamanten?
Som en förlovningsgåva. Skulle du vara öppen för det?
Paschan säger halva Üsküdar, far.
Ja, men vilken halva?
Vet du infarten till distriktet?
-Det gör jag. -Salacak, kustsidan.
-Den halvan. -Kusten?
-Kusten kommer att stiga i värde. -Ja.
Det är exakt hälften.
Här.
Förlåt mig, Ers höghet, men jag vet inte vad jag ska säga.
-Hälften. -Necati, gå och se vem det är.
-Nu. -Han säger att det är kusten.
Jag har knackat på dörren i timmar!
Det är skandalöst!
Vet du vem du pratar med?
-Vem, frun? -Vem?
Vem?
Du vet inte ens vem jag är.
Det är skandalöst! Är han galen?
Jag svär, flickor!
Jag har skrikit vid dörren. Varför öppnade ni inte?
Den där med mustaschen släppte nästan inte in mig.
Han stirrade på mig
fast jag sa att jag var Yasemin, amman till herr Agahs döttrar.
Yasemin vem?
"Yasemin vem"?
Den Yasemin! Nöjd nu?
Vem fan är hon?
Jag har ingen aning.
Tjejer? Hon säger att hon är er amma. Ta hand om vår gäst.
Välkommen, fru Yasemin.
Tack, Nartane.
Nurtane, Yektane, mina älsklingar.
Är det du, Agah?
Din gamla bock.
Jag kände igen din röst direkt.
Varför släppte ni inte in mig, era sängvätare?
Vem är det här?
En främling? Ska jag täcka mig?
Hans medalj lossnade precis.
Sluta med vaudevillen. Ut härifrån.
Här är din medalj. Sätt dig, min son.
Sätt dig.
Lyssna! Jag har stora nyheter. Ni kommer inte tro det.
Det går ett rykte
att Oxögat har blivit stulet.
Ni vet att jag har öron överallt.
Jag skyndade mig till Stora basaren
och bad de mest välkända trollkarlarna att hjälpa mig i min utredning.
Det visar sig
att så mycket har hänt
diamanten!
Stick! Vi är mitt i en konversation.
Ers höghet, lugna ner er.
Låt den stackars damen vara.
Min vackra flicka.
Ers höghet, ni kommer inte tro vad jag fick reda på.
Men vi pratade om lagfarten.
-Ja. -Herr Dilaver.
Ni borde sluta försöka.
Han verkar skakad av nyheterna.
Hans höghet.
Välsigne dig, raring. Tack för vattnet.
Bismillah…
Hur som helst,
jag besökte Zuhuratbaba.
Det finns en man där.
Han tar en titt på vattnet
och berättar exakt var diamanten är.
Jag tvekade inte att åka dit.
Vi har känt varandra i åratal och jag var anställd här, trots allt.
Så jag tog diamanten och kom hit.
Varsågod, Agah.
Det är inte möjligt.
Jag har diamanten här. Ser du?
Jag skulle inte vara så säker, herr Kirkor.
Det kanske är den här.
Vem är Kirkor?
Nezaket!
Svek, va? Okej, då.
Här är den riktiga diamanten. De andra är falska.
Visa dem.
Det här är det enda Oxögat, damen.
Det kanske är den här?
Allt verkar vara avslöjat, eftersom vi pratar fritt.
Åt helvete med er, allihopa.
Sa jag inte åt dig att spela din roll?
Han har inte brutit karaktär en enda gång på två dagar.
Men jag är verkligen Sockerpaschan.
För guds skull.
Här är en idé, herr Agah.
Ska jag behålla alla diamanterna?
Jag tar dem till en juvelerare som får lista ut vilken som är äkta.
Under tiden kan du behålla lagfarten på halva Üsküdar.
Du är verkligen fräck, Dilaver!
Det finns ingen pascha, och inte "halva Üsküdar".
Han är Dilaver från Ahırkapı.
Herr Agah…
Kirkor.
Kirkor Papatyan.
Jag vet.
Gör du?
Hur känner du Nezaket?
Varför berättar du inte det?
Du är Apti av Balat!
Tror du att klädbyten kan dölja det?
Han kom hit förklädd till en pascha.
Ni måste ha insett att han kom hit som en pascha.
-Nej. -Nej.
Allvarligt?
Kan du sluta?
Låt oss lyssna på damen. Fortsätt.
Tjejer, vattnet har kraften
att skilja äkta stenar från falska.
Vi lägger alla våra stenar i kopparskålen
och ta reda på
vilken diamant som är äkta.
Ja, det gör vi.
Jag börjar.
-Nu kör vi. -Okej.
-Här. -Ta den här också.
Yektane, tack, älskling.
Är det den här?
Eller den här?
Eller den här? Den? Eller den här?
Få se vilken det är.
Abrakadabra.
Vilken ska bli min? Vilken då?
Stenarna i skålen så söta.
De ska ligga i skålen och bli blöta.
Och min svärmor
är den värsta orm jag nånsin träffat.
Abrakadabra.
Vilken ska bli min? Vilken då?
Gud förlåte oss. Bismillah. Må det onda ögat vara borta.
-Ska jag? -Gör det.
Ska jag ta upp den?
Ta upp den.
Trodde du, ja!
Va? Är det ett skämt?
Nej, min son. Se själv. Titta.
Det betyder att alla var falska.
Var fan är diamanterna?
Vilka diamanter?
Jag stryper dig!
Ta det lugnt. Backa, allihopa. De kallar mig Apti av Balat.
Fan ta dig och din plan, Dilaver!
Jag skulle vara rik om jag hållit på Kirkor.
Det var du som fick mig att göra det här!
Var du i maskopi med honom med?
Ni förberedde falska stenar.
Vi skulle bara stjäla dem som anständigt folk.
Ni förstörde min plan!
Var fan är diamanterna?
Ingen går nånstans.
Vi gör det här ihop!
Släpp den. Du också. Släpp den!
Får jag kalla dig Kirkor?
Ja, för fan. Du har försökt lura mig i två dagar.
Men du får betala för det här.
Sa jag att jag var en pascha? Jag kom hit som adjutant.
Han var så kass att jag var tvungen.
Passa dig!
Bekir, släpp pistolen, annars skjuter jag dig.
-Gör det, din jävel! -Vänta!
Varför lyssnar de inte på dig, Kirkor?
Är du helt galen?
En av stenarna måste vara äkta.
Vi delar upp dem
och lämnar stället i fred.
Aldrig! Varför skulle jag göra affärer med er skurkar?
Hur vågar ni? Och vilka är ni?
Vi delar dem inte på mitten.
Vi kan dela upp dem i tio. Ni får sju, vi får tre.
Det blir 30/70.
Vem ska räkna ut det?
Vänta lite nu.
Jag har gjort det bästa tricket hittills, så jag förtjänar dem.
Nu börjar jag skjuta.
Vänta, älskling!
-"Älskling"? -Det är ett skämt.
Ett skämt? Jag skjuter dig först.
-Ta fram stenarna! -Sluta!
Vad är det som pågår? Vilka är ni?
Tja, herrn… Vi…
Om vi hade lite lekfull musik i bakgrunden just nu,
skulle ni se att vi inte är den sortens människor ni tror att vi är.
Som…
Om vi hade några kanun-låtar, du vet…
Håll käften, usling!
"Usling"? Det är mitt favoritord.
-Är alla här, İkrah? -Ja, herrn.
Herr Kirkor, är ni skådespelare?
Ja, det är jag.
Att vara skådespelare är en lång resa.
Vem är en skådespelare?
Vi existerar så länge vi spelar. Sedan kommer våra röster…
Och är stöld er hobby?
Vi gav efter för frestelsen.
Den som sa att det fanns en diamant i huset
är den verkliga boven.
Det finns en sten här,
och den kallas Oxögat.
Necati, visa dem.
Här.
Den är exakt likadan som era.
Är den värd ungefär hälften av Üsküdar?
Den täcker knappt en resa till Üsküdar.
Den är från en ljuskrona.
Ara gjorde den åt oss i Şişhane.
Det är i princip en värdelös stenbit.
Men ryktet har spridit sig att det är en diamant.
De kallar den för herr Agahs Oxöga.
Den har inget värde.
Vi tar ut den ur lådan
och visar den då och då
för att skilja vän från fiende.
Själva stenen är värdelös, men den visar oss
vem som är värdefull och var det sanna värdet ligger.
Det är en prövosten.
Stick härifrån nu. Jag tänker inte anmäla er.
Får jag kyssa din hand?
Absolut inte.
Jag frågar bara.
Jag spöar er om jag ser er här igen.
Sköldpaddstränaren. Håll käften och sköt dig själv.
Fan ta dig.
Jag känner din sort mycket väl.
Stick.
Vad är er plan?
Vi går dit vägen tar oss.
-Har ni provat skådespeleri? -Jag har bara sett några pjäser.
-Men du gjorde amman rättvisa. -Tack.
Var jag bäst som adjutanten eller Paschan?
Du är inte bra nog.
Det är många som säger det.
Men jag var världens bästa fyllo.
Nej, nej. Han var bättre.
-Jag trodde att han sket ner sig. -Varför?
Hoppa på, killar. Ni kan prata senare.
-Kom igen. Följ med oss. -Det kan vi göra.
Varsågoda.
Tack.
Nu kör vi.
Hoppla!
Om vi hade bra musik just nu
skulle folk tro att vi var goda människor.
Du har rätt. Det är dags att de spelar den.
SLUT
Jag hatar tanken på att vara en grinig gammal man.
Så jag vill skicka iväg er med en fin sång.
Titta. Det är Neco.
Hans röst är unik.
Den jag ska spela för er komponerades av Olcayto Ahmet Tuğsuz.
Släpp loss!
SLUT
Undertexter: Sarah Wallin Bååth