ERȘAN KUNERİ DEBUTEAZĂ PE MARILE ECRANE
Acum filmați și în partea asta!
Le trimit pupici
tuturor fanilor lui Erșan Kuneri,
precum și actorilor care mi-au readus filmele la viață.
Bravo vouă! Îmi place ce ați făcut. Vă pup!
Dle Erșan, ați juca într-un film sau un serial nou?
- Oare? - N-ați juca?
- Și încă ce bine! - Da?
Nu vă lăsați înșelați de vârstă!
- Care vârstă? - Dar nu seriale.
- De ce nu? - Mă plictisesc zgâindu-mă.
- Și oricum, mă descurc cu banii. - Asta e bine.
- M-aș plictisi. Da. - Înțeleg.
Fiți atenți!
Vreți să vă spun ce mi-a scris un fan pe o vedere?
Vă rugăm!
„Domnule Erșan, ador toate filmele dv.
Sunteți un codoș de nota zece.” Vă vine să credeți?
- Ăsta e publicul meu. - Așa e.
„Sunteți un codoș de nota zece.”
Apoi întreabă: „De la cine ați furat În prag de nuntă?”
De la cine l-am furat? De la cine să-l fur?
De la cei mai buni, desigur.
Știți ce spunea Picasso, nu?
„Un artist adevărat fură de la cei mai buni.”
Asta am făcut cu În prag de nuntă.
VIAȚA ȘI FILMELE LUI ERȘAN KUNERİ
Blană, pe căldurile astea?
Am tot așteptat. Nu-mi pasă cât e de cald.
- Asta e iubire adevărată. - Era la reduceri.
Cum merge?
Excepțional, Mami. E cu totul deosebit.
Aici, dl Muhsin iese din închisoare.
Vine în culise.
Ali Nazik îi spune:
„Domnule, trebuia să îmi salvez pielea.”
Ce îi răspunde Muhsin?
„Ai reușit să ți-o salvezi?”
Atunci să te ții plânsete în sală. E grozav, Mami.
- E excepțional. - E un scenariu minunat, Erșan.
E cel mai bun din viața ta, nu?
Aduce laolaltă sentimentele acelor ani,
nu doar despre cartierul uitat Beyoğlu,
ci și despre valorile dispărute odată cu el.
Bun-venit, Yavuz!
Fahriye Abla a fost spectaculos, Yavuz.
Admir efortul pe care l-ai investit.
- Ceai? - Nu. Nu voi sta mult.
Erșan, ai fost cumva marți la hamamul Galatasaray?
- Da. - Am uitat un dosar acolo, în vestiar.
Un scenariu, Muhsin Bey.
Muhsin Bey?
Un dezastru. Era singurul exemplar.
Am căutat peste tot, dar degeaba. Dar lumea te-a văzut plecând cu un dosar.
Dar, Yavuz, vezi tu…
Dosarul ăla era…
Era Ali Nazik.
Te omor. E capodopera mea. Dă-mi-l înapoi!
Ascultă, Yavuz!
Ți-am citit scenariul și m-am îndrăgostit de el.
Am fost orbit de iubirea mea pentru cinema.
De aceea l-am furat.
E iubire, Yavuz.
Pentru ce trăim, dacă nu pentru iubire?
Bună replică!
Te iert.
O voi folosi într-un film.
Chiar te rog, amice!
În schimb, pot fura câte ceva din Tosun Pasha?
- Chiar ții morțiș să nu muncești deloc? - Da.
Dacă se pierdea, muream de supărare.
Cum tu mi-ai găsit scenariul, îți dau voie să furi din Tosun Pasha.
Mulțumesc. Apropo, i-ai văzut pe cei doi tineri actori, Uğur și Necati.
Uğur e perfect în rolul lui Ali Nazik.
Ar trebui să i-l dai.
Nu încă. Mai vedem.
Poate. Să sperăm. Mai vedem.
Cei din lumea filmului se ajută între ei.
Am știut eu că ceva nu era în regulă.
M-ai mințit toată săptămâna. Beyoğlu? Valori pierdute?
- Măgarule! - Pentru Dumnezeu!
Ai văzut ce bine a reacționat Yavuz? Nu Beyoğlu e pierdut, ci umanitatea.
Refuz să îți înghit sâcâiala.
- Tülay, adu-mi scenariul la Tosun Pasha! - Cum?
Uită-te la el și scrie-l! Ne trebuie niște muzică.
Așa ceva.
În definitiv, tipul mi-a zis să fur din Tosun Pasha.
Pentru Dumnezeu!
Sekerpare, Tosun Pasha…
În prag de nuntă!
Îl scriu când aduce scenariul.
STUDIOURILE KUNERİ MONTAGE INDUSTRIES SRL
Necati!
- Unde sunt fetele? - În camera de zi.
De ce avem atât ghinion?
Era cât pe ce să scăpăm de belea.
Dă-mi diamantul. Vreau să îl văd.
Măi prostovanule!
Dacă te văd că bei porcăria asta când ei sunt aici,
te spânzur de minaretă!
- Pricepi? - Da, domnule.
Îți promit. Nicio picătură.
Nartane!
Nurtane!
Yektane!
ÎN PRAG DE NUNTĂ
İkrah!
Toarnă un pic aici, bine?
Uite aici!
Ce a zis adineauri?
Ce a zis?
Nu mai știu.
Nezaket!
Pot. Nu-ți face griji!
Ascultați-mă cu atenție!
A trebuit să iau repede o decizie.
Nu se făcea să răspund negativ.
O să vorbim așa, fără fițe?
Da, așa.
Ne vom purta și vom vorbi cu grijă.
Să nu ne dăm în vileag!
Vine Tati Pașa cu aghiotantul lui, dl Șuğnu. Deci două persoane.
Vor sta aici peste weekend.
Deci doar două zile.
Nu am reușit să fac rost de unul fals.
Dar diamantul original e aici, la mine.
Când îl primim pe cel fals,
îl punem în locul originalului și o ștergem de aici.
Parcă se însura cu una din fetele tale.
Dar cu care dintre noi?
Da. N-a spus nimic în telegramă?
Nu, n-a spus. Și, oricum, ce importanță are?
- Să evităm confuziile. - Întocmai.
Poate că mă vrea pe mine, dar nu știu dacă eu îl plac.
Nu vorbiți prostii!
Sunteți fiicele mele. Îl refuzăm și-i dăm cu flit.
Să-i dăm cu flit lui Tati Pașa? Și apoi ce? O să plece?
Da, îi zicem să plece și va pleca.
- De ce n-ar face-o? - Nu știu, tată.
Cică deține tot Egiptul, plus jumătate din Üsküdar.
Asta e ciudat.
De ce și-ar dori cineva un oraș? Nu înțeleg.
În plus, ce treabă avem noi?
Vom fi buni și generoși cu ei,
iar apoi le facem vânt, nu?
- Kirkor… - Nu-mi spune pe nume, boule!
Au sosit.
Lasă-mă să-l întâmpin eu pe pașă!
Îl voi saluta ca un soldat. Nicio grijă!
- Unde-i sabia? Ca soldații! - Stai!
- Bekir! - Îl primesc eu, nicio grijă!
- Bekir, stai așa. Ușurel. - O clipă! Fii atent!
- Ușurel! - E pașă!
Oprește-te, la naiba!
- Lasă-mă, omule! - Încetează!
Termină!
Dobitocule!
Atenție!
- Am ajuns devreme, nu? - Da.
Bine ați venit, Excelență! Sunt Agah. La dispoziția dv.
Încântat, dle Agah. Mersi de găzduire.
Cu plăcere, domnule!
Șefu', chiar ai cumpărat juma' din Üsküdar?
Nu e chiar întreg la minte.
El e fiul meu, Necati.
Bun-venit, Excelență!
Ștrengarule!
Fie binecuvântat! Fiul dlui Agah îți seamănă, dle Șuğnu.
Poftim?
- Glumeam. - Așa glumește pașa.
- E ocupat. Putem intra? - Desigur.
Conacul e beton.
E mai degrabă cărămidă.
Săptămâna viitoare vine un dulgher.
Doar că avem niște probleme cu banii.
„Beton”, adică tare. Frumos.
După dv., Excelență! Domnule!
Termină!
Dle Agah, drumurile sunt pline.
Dacă nu era pașa, n-am fi ajuns așa de devreme.
Am galopat pe banda de urgență.
Fără girofar, nu aveam nicio șansă.
Nu pot să dorm pe drum, când altcineva e vizitiu.
Țin un ochi deschis.
Mersi, draga mea.
Excelență!
Domnule, fiica mea, Yektane.
Sunt onorat, domnișoară.
Și dl aghiotant!
Eu nu vreau cafea, domniță.
Dar îți voi gusta bunătățile.
Am făcut armata în Crimeea, Excelență.
Da? Unde anume?
La popotă.
Și eu!
Așa glumește pașa, subtil.
Nici aghiotantul nu-i de colo.
Să ne concentrăm pe planul nostru!
Boul a zis că-mi gustă bunătățile.
Ce nesimțit!
Oare cât de tare ai flirtat cu el?
Dle Agah,
știi deja de ce am venit, deci cum vrei să procedăm?
Noi plănuiam să stăm peste weekend. Nu-i așa?
Cum plănuiești să îl găzduiești pe pașă?
Necati, pentru Excelența Sa pregătește odaia mare de oaspeți!
Pentru aghiotant, pe cea mică, de lângă.
Trebuie să fim în aceeași încăpere, pentru siguranță.
Dacă vă face careva probleme, îl belesc cu mâna mea.
Bekir, ce-ar fi să ieși puțin la aer?
Necati, du-l afară pe Bekir!
Să mergem!
- Ginerele? - Din păcate, domnule.
Aș vrea să fi avut un ginere mai bun.
Am venit să îți împlinim dorința.
Există și opțiuni mai bune.
Sunteți prea generos.
- Și bagajele? - Nu avem.
Excelența Sa a venit doar cu o gentuță.
Zice că nu-i trebuie cufere, dacă tot are o singură ținută, deci…
Domnule Agah, eu iau doar asta cu mine, când plec la drum.
Să îți arăt!
Doar periuța de dinți și uniforma. E tot ce îmi trebuie!
Foarte bine, domnule.
- Ziceai că ai trei fete? - Patru, domnule.
- Trei sunt nemăritate. - Doar verificam.
- Poftiți, Excelență! - Arată minunat.
- Facem pipi și caca, apoi coborâm. Bine? - Desigur.
Am înțeles. Mă scuzați!
Mulțumesc, dle Agah.
Mișto tipa, nu? Ce zici?
Popotă în Crimeea? Pe bune?
Glumeam și eu.
De ce ai improvizat?
Dar care e problema?
Tipul e foarte perspicace.
Avem doar două zile, Apti. Lasă prostiile!
Ce trebuia să îi spui, ca să ne arate diamantul?
- Am aici textul. - Repetă-l ca atare!
Stai un pic!
„Vreau să-l evaluez, să-i ofer un cadou la fel de valoros viitoarei mele soții.”
Asta scrie aici, dar pot adăuga: „Agah, labagiule!”
Așa, de final.
Termină cu prostiile!
Tu spui ce scrie acolo!
Omule…
Tipa e superbă. Poate că ar trebui să o luăm cu noi.
Chiar că-s frumoase fetele. I-ai văzut ochii ăleia?
- Ai cui? - O frumusețe! Ți-o arăt eu.
În branșa noastră nu e loc pentru sentimente.
Flirtează, dar nu te îndrăgosti! Când luăm diamantul, putem avea orice fată.
- Cumpărăm juma' din Üsküdar? - Îl cumpărăm pe tot.
Ce zici dacă, la un moment dat, te chem și îți trag o palmă?
Dacă e nevoie, bine.
În regulă. O să țin minte.
Hai să facem caca!
Eu n-am nevoie.
Kirkor, am impresia că se va alege praful.
Ai răbdare, draga mea!
Nu putem lăsa totul baltă și fugi.
Bekir, nenorocitule!
Nu ți-am spus să nu te îmbeți? O să strici totul, prostule!
Kirkor, aproape că s-a terminat. Poartă-te cu grijă!
Necati, du-te de îndată la Șișhane!
Întreabă-l pe Ara, bijutierul, dacă e gata diamantul.
S-a făcut! Plec imediat.
Pașa mi s-a părut cam naiv.
Cred că le pot face vânt diseară, după cină.
Ce-i cu graba asta, frate? Nu vezi că s-au aprins fetele?
Poate că una dintre noi se mărită cu pașa.
Cine știe?
Vorbești să te afli în treabă.
Terminați cu prostiile, fetelor!
Luăm diamantul și plecăm.
Ce tot spuneți acolo?
Cu diamantul, veți fi regine. De ce să vă mulțumiți cu un pașă?
Dar mi-e drag pașa.
Suntem înconjurați de acrobați, cântăreți și muzicanți.
Ar ajuta să avem prieten un pașă. Aici te înșeli, Kirkor.
Tacă-ți fleanca, bețivule!
Plecăm de aici înainte să vină adevărata familie Agah, la weekend.
Sunt Kirkor Papatyan, din Galata,
și voi juca această piesă până la capăt.
Punct.
Chiar că v-ați dat peste cap.
Totul arată minunat, dle Agah.
Excelență, piciorul de miel e din regiunea Balıkesir.
Animalul a fost hrănit doar cu cimbru.
Foarte bine, domnule. Foarte bine.
Șerbet, domnule?
Dle Agah, acum că ne-am cântărit din priviri,
chiar ne mulțumim cu șerbet?
Vă ofer acum niște vin, domnule.
Bekir, toarnă-i niște vin Excelenței Sale!
Cu condiția să reziști la băutură, nu?
- Sigur. - Da.
Pașei îi place să bea și nu se ascunde.
Excelență!
E merlot.
Un merlot mortal.
- Îmi dau seama după miros. - Poftim, domnule!
- Tată, putem vorbi o clipă? - Sigur.
- Excelență, dacă nu e cu supărare? - Defel!
Ce este?
Șefu', cică e imposibil de spus care e cel veritabil.
Măi să fie!
Ara a spus asta?
E chiar atât de sigur? O să țin minte.
- Ia să văd! - Mă jur că arată exact la fel.
Ce chestie!
Ticălosul e un adevărat artist.
E un fals perfect.
Arată-mi și mie, Kirkor!
Chiar că arată exact la fel.
Serios. Arată-mi! A lucrat excelent.
Unii sunt foarte talentați. Ăsta era cel veritabil?
Da.
Stai un pic! Nu mai face așa!
Deci ăsta…
Ăsta e, nu?
Nu, pe ăsta l-am adus eu.
- Atunci, e ăsta. Poftim! - Nu, eu…
- Eu am adus falsul. - Ușurel.
- Ține-l, să nu le amestecăm. - Care e cel veritabil?
Ăsta?
- Șefu'… - Ține!
- Ține-l, să nu le amestecăm! - Bețivanul naibii!
De ce le-ai amestecat? Cum le mai disting acum?
- Nu le-am amestecat. Ăsta e? - Dă-mi-l!
- Nu le amestecați! - Dă-mi-l!
Domnule Agah?
Domnule Șuğnu?
- Se răcește mâncarea. - Avem ceva de rezolvat și venim.
Ne arătați diamantul Ochiul Boului după cină, să ne desfătăm privirile?
Excelența Sa întreabă de el de când am pornit la drum.
Îl lustruim cu catifea și venim îndată.
Așa să faceți!
- Poftim! Lustruiește-l bine! - În regulă.
Nu cred că e nevoie.
Sigur că nu e nevoie.
Sigur că nu trebuie lustruit, bețivanule.
Acum de unde știu care e cel veritabil?
Știi deja. Ăsta e? Da.
Mă pasionează mult, domnule.
Nu știu dacă ați aflat,
dar Patria sau Silistra se va juca din nou la Gedikpașa.
Mergeți să-l vedeți?
Eu zic că Silistra o să câștige cu 2-0.
Așa. Și dumneavoastră?
Ați auzit de noul club? Cât are, 15 zile?
- Fenerbahçe. - Din Kadıköy.
Da. Eu țin cu ei.
Știu să-și țină suporterii cu sufletul la gură.
Am fost la un meci de-al lor pe stadion.
Deși aveam conducerea, am fost…
Așa e când ții cu Fenerbahçe. Ai emoții întotdeauna.
Cică aduc un antrenor nou, dar mai vedem.
Compozitorul favorit?
Lapsekili Tayfur.
- Și al meu. - Tayfur.
- Tayfur e de nu se poate. - Absolut.
Romanul meu favorit e Iubirea și caleașca, de Recaizade Mahmud Ekrem.
Păi…
Zău așa!
E tânăr.
Sigur că vrea o caleașcă.
- O banalitate. - Nu scrii un roman despre asta.
- Lumea a făcut mult tam-tam. - Da.
Mulțumesc, Șuğnu.
În fine, Agah,
dă-ne să vedem diamantul ăla, ca să ne desfătăm.
- Sigur, domnule. - Haide!
A tot întrebat de el.
Excelență, vă prezint
renumita noastră nestemată de familie, Ochiul Boului.
Aș vrea să spun câteva cuvinte despre valoarea sa.
Niciun bijutier nu a putut să o evalueze încă.
Face cât jumătate din Üsküdar?
Üsküdar? Haide! Face mai mult.
Chiar așa? Dar cât Bağlarbașı?
Bağlarbașı, Hekimbașı, Çavușbașı, toate.
Dacă ați terminat, o pun bine.
De ce te grăbești?
Măi, Agah!
Ți se pare că arăt ca un hoț?
Sigur că nu, Excelență.
Deci? Pune-mi-o în mână!
N-aș spune așa ceva.
- Vreau să pun mâna pe ea! - Domnule!
- Ușurel! - Vreau să o mângâi.
Nu te pripi!
- Glumele pașei sunt pline de aluzii. - Sunteți hâtru.
Deci ăsta e diamantul Ochiul Boului. Ce să zic? Mult noroc proprietarului!
Așa. Dacă ați terminat, mi-l dați înapoi?
- Pot să mă uit și eu, dle Agah? - Desigur.
E realmente extraordinar, Excelență.
Absolut minunat.
- Agah! - Da, Excelență?
Poftim, domnule!
- Nu? - Fetele-s tare frumoase.
Mulțumesc.
Sunt superbe, băga-mi-aș!
- Vino încoace! - Da, domnule!
- Îmi spui „ginere”? - Mă onorați!
O să-mi spui de-un ginere?
- Sunteți foarte glumeț. - Ce-ar fi s-o luăm mai ușor?
Excelența Sa dorește șerbet?
Șerbet? Da, nu mi-ar strica.
Sunt mort de beat, Dilaver.
- Nu-i nimic, domnule. Totul e în regulă. - Dle Aide!
Să cânt ceva? Ați dori?
Desigur. Dar trebuie să mă duc la baie.
- Mă scuzați! - Sigur.
Mă duc să văd de șerbet.
Aș putea bea asta întruna.
Hai să plecăm de aici!
Au încurcat diamantele. S-ar putea să nu fie cel veritabil.
Le-au încurcat?
Nezaket!
- Baia e pe acolo, domnule. - Mulțumesc.
Am belit-o. Nu putem pleca în seara asta.
- Au încurcat diamantele. - Știu. Mi-a zis Bekir.
Avem o lăută? Îmi trebuie.
De unde să știu? Caută sus!
Trebuie să îl compar cu piatra cealaltă.
Vorbim la noapte!
- Mă jur că… - Încetează!
Văd cumva un călăreț
De-i din Bagdad, întrebați
M-am îndrăgostit pe dat' Mă cutremur, înfiorat
M-am îndrăgostit din nou…
Ascultați-mă!
Șefu', ce ne facem cu ăștia doi?
Am renunțat la planul de a schimba pietrele între ele.
De cum se duc la culcare,
luăm ambele pietre și plecăm.
Dar Kirkor, aghiotantul, le-a schimbat.
Acum sunt trei. Nu putem pleca!
- Fir-ar să fie! - Nu!
Trei pietre?
De unde știm care e cea veritabilă?
E prea de tot, chiar și pentru un vodevil.
- Ce este? - Nu putem pleca.
Oricum, de ce ții tu piatra? Dă-mi-o mie!
M-am îndrăgostit pe dat' Mă cutremur, înfiorat
M-am îndrăgostit din nou
M-am îndrăgostit pe dat' Mă cutremur, înfiorat
M-am îndrăgostit din nou…
Gata, opriți! La naiba!
Nu mai cântați! O clipă! Gata.
- Dar, Excelență… - Vorbeam.
O clipă, aghiotantule.
- Excelență! - Yektane!
Tu valorezi mai mult decât orice diamant.
Aș da jumătate din Üsküdar pentru tine.
Vino aici, aghiotant!
- Renunț oficial la Üsküdar! - Domnule!
- Domnule… - O tulburați. Vă rog!
Nu-i dați și fratelui ei o parte din Sütlüce, Excelență?
- Tu cine naiba ești? - Nu. Vă rog!
Necati, domnule.
- Necati? - Excelență!
- Îmi cer scuze. - De ce n-ai spus așa, omule?
- Dle Agah… N-a făcut nimic. - Cu grijă!
- Stai jos! - Știu. L-am pupat.
E în regulă.
- O clipă! - Hai să-l ducem la culcare!
Mâine sunteți invitați cu toții la logodna mea!
- Să nu cumva să nu veniți! - Sigur!
- Eu v-am avertizat. - Bine.
- Scuze! - Nicio grijă.
- Să-l ducem pe pașă în pat. - Sigur. Vă rog!
- Vă rog! - Haideți la culcare!
N-am vrut să supăr pe nimeni.
Ascultă!
Sunt îndrăgostit.
Domnule, îmi rupeți inima.
- Îți rup inima? - Și domnișoarele sunt tulburate.
- Îmi cer scuze! - Haideți!
- Nu-i nimic! - Scuze!
Deci eu te supăr pe tine?
Sunt cam supărat, da.
- Îmi pare rău. - Îmi frângeți inima.
- Poftim! - I-am deranjat și pe ei.
- Scuze! - Nicio problemă, Excelență.
- La culcare! - Ai fost o gazdă minunată.
- La culcare, domnule! - Așteaptă un pic!
- Dar… - Stai!
- Tu… - Ascultați-mă!
Vreau doar…
Crezi că mă poți trata de sus
fiindcă îmi găsesc greu cuvintele?
- Măgarule! - Dar…
Așa. Dă totul afară!
M-am făcut mangă, nene.
Nu trebuia să amestec vin cu rachiu.
Și am băut prea repede.
- Dacă rachiul era contrafăcut? - Sper să orbești, lăbarule!
Ai luat piatra?
Da, dar nu putem pleca, fiindcă le-au inversat.
Ce? Cine?
Mâine le spun că sunt adevăratul pașă și că am inversat locul cu aghiotantul.
Tu vei fi aghiotantul, iar eu, pașa.
Nu se poate. Mi se rupe. Eu rămân pașă.
Ca să te poți căca pe covor?
Mi se rupe în paișpe!
- N-am exersat să fiu ajutor. Sunt pașa! - Nici aia n-ai exersat.
Dă-mi diamantul, să-l văd.
Nu mai e aici.
- Cum adică? - A dispărut.
Atât ai avut de făcut.
A fost ideea mea.
Sunt Dilaver din Ahırkapı. Nu ți-o lua în cap!
Vei face cum îți spun.
Omule, nu mă enerva!
Poftim, dragă!
- Unde e? - Aici. Ține-l!
Mulțumesc.
Ascultă!
Boul de Kirkor trage de timp, dar nu știu de ce.
Puteam să plecăm cu diamantul, dar trebuia el să se complice.
Poftim!
Fetelor, știu ce e cu aghiotantul.
Am tras cu urechea.
E Dilaver din Ahırkapı.
Idiotul celălalt sigur nu e Tati Pașa,
dar nu știu cine e.
Poftim! Pe ăsta l-a furat la masă. Nu știu dacă e cel veritabil.
Am putea fugi cu el, dar riscăm să nu ne alegem cu nimic.
Fetelor!
De ce nu dormiți?
Nu știam ce să facem, surioară.
- Toată lumea doarme? - Da.
Am fost la Ara, la atelier.
Uite!
Ăsta era la noi.
Iar ăsta ne dă dureri de cap.
Bine. Amândouă arată bine.
Le luăm pe celelalte două de la Kirkor
și o ștergem.
Bine, iubito!
Poftim?
Scuze, omule!
Încercam să plusez intriga.
- Spune-mi că glumeai! - Mă jur că glumeam.
Doar o glumă.
Dar să știi
că mai e o piatră.
Aghiotantul le-a schimbat pe sub masă.
În conac sunt cinci pietre acum.
Și doar astea două știm că sunt false.
Spui adevărul?
Fir-ar să fie!
Dilaver?
Ce se întâmplă?
Cobor la micul-dejun.
O să spui că tu ești dl Șuğnu, intendentul.
Și, dacă te întreb ceva, spui: „Da, domnule.”
Nu mă face să te nenorocesc!
Am planificat totul cu atenție.
Dacă o dai în bară, te sugrum.
Dacă vrei partea ta, joci rolul aghiotantului.
Dilaver!
Excelență!
Ce se întâmplă?
Fahriye, cum am dat-o în bară în halul ăsta? Am făcut rahatul praf.
Trebuia să luăm diamantul și să plecăm!
Bine. Doar…
Dă-mi-l pe al tău. Azi-noapte l-am luat pe cel de la Kirkor.
Să le comparăm!
Nu le poți distinge. Ăsta e?
Dă-mi-l odată!
Pe al meu mi l-au furat. Nu-l mai am.
Bună dimineața!
Bună dimineața, dle aghio…
Dar uniforma…
Eu sunt Vahap Talha, zis și Tati Pașa.
Am jucat o mică scenetă pentru voi. E o tradiție.
Am inversat locurile ca să cunoaștem familia mai bine și pentru siguranță,
pentru a cunoaște fetele fără să-mi știe identitatea.
Ce frumos! Nu știu cum să zic…
Eu sunt Nurettin Sadri, iar tu mă iei drept prostul satului.
Dar chiar sunt pașa. Uite titlul de proprietate pentru Üsküdar!
- Doamne! E autentic? - Firește.
Domnule aghiotant!
Domnule Șuğnu!
A băut cam mult. Poate că nu s-a trezit.
Bună dimineața!
- Bună! - Dar… Tată!
- Excelența Sa a făcut o glumă. - N-am spus că a fost o glumă.
Am jucat o scenetă tradițională,
ca alea cu fata în casă și toți ceilalți.
Am știut eu.
Mă jur că am știut. Postura, grandoarea…
Vă sărut mâna, conașule!
- Nu-i nevoie. - Dar insist.
Nebunaticule!
Micul-dejun e servit. Vă rog!
Bine, dar trimiteți după aghiotant! I-o fi foame și lui.
- Sigur, domnule. - Vă rog!
- Stați în cap? - Absolut.
- Bună dimineața! - 'Neața!
Bună dimineața!
Mă duceam să văd de aghiotant.
Dle aghiotant?
Da. E un fals identic.
Mulțumesc, omule!
Poftim!
Ceasul ăsta e foarte valoros.
Dacă nu-mi aduci banii săptămâna asta, uită de el!
Bine. O să mă străduiesc.
Ai lucrat a-ntâia.
Arată exact la fel.
Identic.
Dle Agah, după cum îți închipui, duc o viață grea.
De ce? Doar pentru că nu pot ieși unde vreau eu.
Lumea mă judecă.
Pariu că strigă după tine că ești un bogătaș împuțit, nu?
Sau: „Ce trăsură are labagiul!”
Sau: „S-a îmbuibat până a devenit un muist.”
N-ar zice chiar așa ceva.
Nu?
Termină odată, futu-i!
Dacă v-am jignit în vreun fel,
vă rog să ne iertați.
Dragă, mai pune ceai!
Mulțumesc, am băut destul.
Excelență, avem o întrebare pentru dv.
Draga mea, nu e…
Tată, zău! Doar că…
Ideea cu însurătoarea era parte din scenetă?
Ca să fie clar pentru toată lumea.
Da, exact. Ne puteți explica?
Ați venit în casa noastră
dând de înțeles că vreți să vă însurați cu una dintre fete.
Noi n-am fost educate așa.
Poate că le spun prea pe șleau, dar nu știu, Excelență.
Sau să vă spun mai bine „dle Dilaver”?
Dilaver? Dar ce-ți veni?
Pe mine mă cheamă Vahap.
E și în enciclopedie.
De unde ți-a venit ideea cu Dilaver?
Sărmana de ea!
Dnă Nezaket, unde e aghiotantul meu?
- Nu e în camera lui. - Nu?
Dle Agah, iată ce propun să facem!
Dumneata ai Ochiul Boului.
Dacă îmi permiți, acesta e un act de proprietate.
Uite! Scrie „Üsküdar”.
Scrie „Üsküdar”. De fapt…
E jumătate din Üsküdar.
Jumătate, după cum vezi aici. Așa.
Nu știu exact valoarea diamantului,
dar ce-ar fi să mi-l dai mie în schimbul actului de proprietate?
Ar fi un cadou de logodnă. Te-ar interesa?
Pașa zice jumătate din Üsküdar.
Da, dar care jumătate?
Știi intrarea în cartier?
- Da. - Salacak, partea dinspre coastă.
- Coasta aceea. - Coasta?
- Sigur îi va crește valoarea. - Da.
E exact o jumătate. Poftim!
Excelență, nu știu ce să zic în clipa asta.
- Jumătate. - Necati, vezi cine bate!
- Acum… - Zice că e coasta.
Bat la ușă de câteva ore!
E scandalos!
Tu știi cu cine stai de vorbă?
- Cu cine? - Cu cine?
Cu cine?
Vezi, nici nu știi cine sunt eu.
E scandalos! Flăcăul e stupid cumva?
Zău așa, fetelor!
Am tot strigat la ușă. De ce nu ați răspuns?
Cel cu mustață a fost cât pe ce să nu-mi dea drumul.
S-a zgâit la mine,
deși i-am spus că sunt Yasemin, doica fiicelor dlui Agah.
Care Yasemin?
„Care Yasemin?”
Acea Yasemin! E bine?
- Cine naiba e? - Habar n-am.
Fetelor? Cică e doica voastră. Ocupați-vă de ea.
Bun-venit, dnă Yasemin.
Mulțumesc, Nartane.
Nurtane, Yektane, dragele mele.
Tu ești, Agah?
Desfrânatule!
Ți-am recunoscut vocea pe dată.
De ce nu mi-ați deschis, pișăcioaselor?
Bărbatul ăsta cine e?
Un străin? Să-mi acopăr chipul?
Tocmai i s-a desprins medalia.
Termină cu vodevilul. Pleacă!
Uite-ți medalia! Ia loc, fiule.
Așază-te!
Am o veste minunată pentru voi. N-o să vă vină să credeți.
Umblă un zvon prin popor
cum că Ochiul Boului a fost furat.
Știți că am surse peste tot.
Am dat fuga îndată la Marele Bazar
și le-am rugat pe vrăjitoarele de acolo să mă ajute.
Se vede treaba
că s-au întâmplat multe
cu diamantul!
Cară-te! Stăteam de vorbă.
Excelență, calmați-vă!
Lăsați în pace biata femeie!
Copila mea frumoasă!
Excelență, n-o să credeți ce am aflat.
Dar vorbeam despre actul de proprietate.
- Așa. - Dle Dilaver!
Nu vrei s-o lași baltă?
Excelența Sa pare zguduit de vestea pe care v-am dat-o.
Fii binecuvântată!
Mulțumesc pentru apă.
Doamne-ajută!
În fine,
am trecut prin Zuhuratbaba.
Acolo era un bărbat.
Se uită o dată la apă
și îți spune exact unde e diamantul.
M-am dus la el fără nicio ezitare.
Ne știm de ani de zile, am câștigat o pâine datorită ție.
Deci am luat diamantul și am venit aici.
Poftim, Agah!
Nu se poate.
Am diamantul chiar aici. Vezi?
N-aș băga mâna în foc, dle Kirkor.
Poate că e acesta.
Cine e Kirkor?
Nezaket!
Trădare, deci? Bine, fie.
Iată adevăratul diamant. Celelalte sunt false.
Arată-le!
Iată adevăratul și unicul Ochi al Boului.
Sau o fi ăsta?
Se pare că totul iese la iveală, dacă tot dăm cărțile pe față.
Blestemați să fiți cu toții!
Nu v-am spus să vă jucați rolul?
El își joacă rolul de două zile.
Dar eu chiar sunt Tati Pașa, domnule.
Termină, zău așa!
Am o idee, dle Agah.
Ce-ar fi să iau eu toate diamantele?
Le duc la un bijutier, să ne spună care e cel veritabil.
Între timp, tu poți păstra titlul de proprietate pentru Üsküdar.
Ești mare figură, Dilaver! Nu există nici pașă, nici „jumătate din Üsküdar”.
E Dilaver din Ahırkapı.
- Dle Agah… - Kirkor, te rog.
Kirkor Papatyan.
Știu, omule.
Da?
Și de unde o știi tu pe Nezaket?
Ce-ar fi să ne spui și nouă?
Tu ești Apti din Balat!
Crezi că, dacă te deghizezi, nu știm?
A venit aici deghizat ca pașă, nu?
Sigur v-ați dat seama că e tipul care se dădea pașă.
- Nu. - Nu.
Nu-mi vine să cred.
Vrei să termini?
Lasă femeia să vorbească!
Fetelor, apa aia are puterea
de a indica diamantele veritabile.
Haideți să punem toate diamantele în blid
și să aflăm care e cel veritabil!
Haideți, nu mai stați!
Eu, prima.
- Uitați! - Așa.
- Ține! - Ia-l și pe ăsta.
Yektane, mersi.
Să fie oare ăsta?
Sau ăsta?
Nu e ăsta? Sau ăsta? Dar ăsta?
Să vedem care e!
Abracadabra!
Oare care va fi al meu? Care?
Pietrele au fost aruncate.
În apă, se vor uda toate.
Iar soacră-mea
e un șarpe cu clopote.
Abracadabra!
Care va fi al meu? Care?
Doamne, iartă-ne! Ferește-ne de rău!
- Gata? - Da.
Să îl scot?
Scoate-l odată!
- Fă-o! - Bine.
Ce-i asta? O glumă?
Nu, fiule. Uită-te și singur!
Înseamnă că erau false toate.
Unde naiba sunt diamantele?
Care diamante?
Apti, te sugrum!
Ușurel! Nu vă apropiați! Mi se spune Apti din Balat.
Căca-m-aș pe planul tău, Dilaver! Dacă rămâneam cu Kirkor, eram bogată.
Tu m-ai pus să fac asta!
Și tu erai în cârdășie cu el?
Ați și comandat pietre false.
Noi am vrut doar să le furăm cinstit.
Mi-ați distrus planul perfect!
Unde sunt diamantele?
Nu pleacă nimeni nicăieri.
Suntem în aceeași barcă.
Pistolul jos! Și tu! Jos!
Pot să-ți spun Kirkor?
Da. De două zile încerci să mă înșeli.
Dar, crede-mă, o să plătești.
M-am dat eu pașă? Eu am venit ca aghiotant.
- Am ajuns pașă fiindcă el a fost jalnic. - Ai grijă!
Bekir, lasă arma jos, că te împușc!
- Fă-o, ticălosule! - Stați!
De ce nu te ascultă nimeni din banda ta?
Tu ți-ai pierdut mințile? Unul dintre diamante e veritabil.
Hai să le împărțim între noi și să plecăm de aici. Ușor!
Nu! De ce aș face afaceri cu niște escroci ca voi?
Cum îndrăzniți? Cine sunteți?
Nu zic să împărțim în jumătate.
Putem împărți în zece. Voi luați șapte, noi, trei.
Deci facem 30-70.
Cine stă să calculeze asta?
O clipă!
Mie mi-a reușit șmecheria, așa că eu le merit.
Termină, că încep să trag!
Nu, iubito! Te rog.
- „Iubito”? - E o glumă.
Pe tine te împușc primul.
- Scoate diamantele! - Termină!
Ce se petrece aici? Cine sunteți?
Domnule, noi…
Dacă aveam o muzică drăguță pe fundal în clipa asta,
ați înțelege că nu suntem așa cum credeți.
De genul…
Dacă aveam niște cântece la qanun…
Taci, ticălosule!
„Ticălosule”? Cuvântul meu favorit.
- Sunt toți aici, İkrah? - Da.
Dle Kirkor, sunteți actor?
Da. Meseria de actor e complicată.
Oricum, ce înseamnă să fii actor?
Existăm cât jucăm un rol. După aceea, vocile…
Și furați din pasiune?
Am cedat tentației, dle Agah.
Cine v-a spus că în conacul ăsta e un diamant
e cel mai mare escroc.
Da, aici e o piatră. Și chiar îi zice Ochiul Boului.
Necati, arată-le-o!
Iat-o!
Exact ca a voastră. Identică.
Dle Agah, nu cumva valorează cât jumătate din Üsküdar?
Nu face nici cât drumul până acolo.
E de la un candelabru.
Ara ne-a făcut-o, în Șișhane.
Practic, e o bucată de sticlă ordinară.
Dar s-a dus vestea că ar fi un diamant.
I se spune Ochiul Boului.
Nu face nici doi bani.
O scoatem din cutie
și o arătăm din când în când,
ca să aflăm cine ne e prieten.
Piatra în sine e fără valoare, dar ea ne arată
cine e valoros și unde e adevărata valoare.
E o piatră de încercare, dacă vreți.
Acum, plecați! Nu vă dau pe mâna autorităților.
Dle Agah, pot să vă sărut mâna?
Categoric nu.
Întrebam doar.
- Dacă mai călcați pe aici, vă cotonogesc. - Ia mai taci și vezi-ți de treburi!
Pe mă-ta!
- Îi știu bine pe ăștia ca tine. - Sictir!
- Și acum? - Plecăm încotro vedem cu ochii.
- Ai încercat actoria? - Nu, doar am văzut niște piese.
- Dar ai jucat bine rolul doicii. - Mersi.
Eu am fost mai bun ca aghiotant sau ca pașă?
Nu-i de tine, omule.
Da, mi se spune des asta.
- Dar eu am fost cel mai bun bețiv. - Nu. El a fost mai bun.
- Am crezut că s-a căcat pe el. - Zău așa!
Haideți sus! Vorbiți mai târziu.
- Haideți! Veniți cu noi. - Nu văd de ce nu.
Tu primul!
Mersi.
Puteți porni!
Dacă aveam o muzică drăguță acum,
lumea ne credea oameni de treabă.
Ai dreptate. E momentul să o pună.
SFÂRȘIT
Nu-mi place să fiu bătrânul morocănos.
Deci vreau să ne despărțim cu un cântec frumos.
Uitați! E Neco.
Are o voce fără egal.
O să vă pun o piesă compusă de Olcayto Ahmet Tuğsuz.
Acum!
SFÂRȘIT
Subtitrarea: Nicu Teodorescu