ČASOPIS SOCIALITE PREMIÉRA EŞANA KUNERIHȮ
Teď budeme pro změnu natáčet tady, ano?
Posílám polibky
všem fanouškům Erşana Kuneriho,
stejně jako hercům,
kteří oživili mé filmy.
Dobrá práce, děti.
Skvělá práce. Polibky vám všem.
Pane Erşane, chcete hrát v novém filmu nebo seriálu?
- Vážně? - Nechcete?
- Byl bych vážně dobrý. - Jo?
Byl bych skvělý. Nenechte se oklamat mým věkem.
- Nejste tak starý. - Ale žádný seriál.
- Proč ne? - Unavily by mě ty castingy.
- A finančně jsem na tom dobře i tak. - To je skvělé.
- Jen bych se nudil. Jo. - Chápu.
Podívejte.
Chcete slyšet,
co napsal fanoušek na pohled?
Prosím.
„Pane Erşane,
miluju všechny vaše filmy,“ píše.
A dodává: „Jste nehorázný hajzl.“ Slyšíte to?
- To je mé publikum. - Pravda.
Mí fanoušci. „Jsi hajzl.“
Pak se zeptá: „Komu jste ukradl Sladkého pašu?“
Komu jsem ho ukradl?
Komu bych ho kradl?
Samozřejmě kradu od těch nejlepších.
Víte, co říkal Picasso, že?
„Skutečný umělec okrádá ty nejlepší.“
To jsem udělal se Sladkým pašou.
PLODNÝ ERŞAN KUNERİ SLADKÝ PAŠA
Kožich v tom vedru?
Čekám už dlouho. Ať klidně dostanu úpal.
To je pravá láska.
Byl ve slevě.
Jak to jde?
Jde to úžasně, Mami. Je to něco jiného.
To je scéna, kde je pan Muhsin propuštěn z vězení.
Přijde do zákulisí.
Ali Nazik mu říká:
„Pane, potřeboval jsem si zachránit vlastní krk.“
Jak odpoví pan Muhsin?
„A jak se ti to povedlo?“
Tehdy se otevřou stavidla.
Tohle je úplně nové, Mami.
Je to úžasné.
Skvělý scénář, Erşane.
Vážně ses s tímhle překonal.
Jde o sentiment, který ty roky shrnuje,
a nejen o ztracený Beyoğlu,
ale i všechny TY hodnoty které zemřely s ním a…
Vítej, Yavuzi.
Fahriye Abla byl opravdu velkolepý.
Obdivuju všechno, co jsi do toho dal.
- Čaj? - Ne. Nezdržím se.
Erşane, byl jsi minulé úterý v Galatasarayských lázních?
Ano.
Nechal jsem tam v šatně složku.
Scénář Pan Muhsin.
Pan Muhsin?
Je to nešťastné. Byla to má jediná kopie.
Hledal jsem ho všude, ale nenašel.
Lidé tě prý viděli odcházet se složkou.
Ale, Yavuzi, víš…
Složka, kterou jsem měl…
PAN MUHSİN ALİ NAZİK
Byla Ali Nazik.
Přísahám, že tě zabiju. To je můj velký opus. Vrať to!
Poslouchej, Yavuzi.
Četl jsem tvůj scénář
a zamiloval se do něj.
Byl jsem ohromen, zaslepený svou láskou k filmu.
Proto jsem ho ukradl.
Je to láska, Yavuzi.
Pro co všichni žijeme,
když ne pro lásku?
Pěkně řečeno.
Odpouštím ti.
Použiju to v jednom z filmů.
Použij to, kámo.
Můžu na oplátku ukrást pár věcí z Tosun paša?
Jsi prostě odhodlaný na tom nikdy nepracovat, co?
No jo.
Umřel bych, kdyby se to ztratilo.
Když jsi našel můj scénář,
máš mé požehnání vykrást Tosun pašu.
Děkuju. Mimochodem, viděl jsi ty nové lidi?
Uğur a Necati, komediální duo.
Uğur je ten, kdo hraje Ali Nazika.
Měl bys ho využít.
Ještě ne. Uvidíme.
Možná. Snad. Zkusíme to.
Lidi z branže by se měli navzájem podporovat.
Já věděl, že se tu dělo něco podezřelého.
Celý týden jsi mě oblboval. Beyoglu? Ztratil hodnoty?
- Ty hajzle. - Proboha!
Vidíš, jak to zvládl s grácií?
Beyoğlu není ztracený. To lidskost.
Nenechám se tu od tebe otravovat.
Tülayi, přines mi scénář Tosuna paši.
Jak?
Pusť si to a zapiš to.
Potřebujeme hravou melodii.
Takhle.
Koneckonců, ten chlap mi řekl, ať vykradu Tosun pašu.
Proboha…
Cukrová lady, Tosun paša…
Sladký paša!
Nejdřív seženeme scénář.
KUNERİ FILM MONTAJ SAN. TIC. LTD. ŞTI.
Necati!
Necati.
- Necati, kde jsou holky? - V obýváku.
Jak to, že máme jen smůlu?
Byli jsme tak blízko svobodě.
Dej mi ten diamant. Chci se podívat.
Poslouchej, blbe.
Když tě uvidím pít tohle, když jsou tady,
přísahám, že tě pověsím mezi dva minarety jako prapor!
- Rozumíš? - Jasně, chlape.
Slibuju. Ani doušek.
Nartane!
Nurtane!
Yektane!
SLADKÝ PAŠA
Ikrahi, hele.
Nalij to sem, jo?
Sem.
Co to řekl?
Co říkal?
Co to bylo?
Nezaket.
Zvládnu to. Neboj.
Pozorně mě poslouchejte, holky.
Musel jsem se rychle rozhodnout.
Negativní odpověď nepřipadala v úvahu.
Takhle teď budeme mluvit?
Ano, budeme.
Budeme si hlídat, jak jednáme a mluvíme.
Neprozradíme se.
Přijde Sladký paša.
I jeho pobočník, pan Şuğnu. Takže dva lidi.
Stráví s námi víkend.
Takže jsou to jen dva dny.
Ještě jsem neměl čas nechat si vyrobit repliku.
Ale pravý diamant je tady se mnou.
Jakmile budeme mít repliku po ruce,
vyměníme ho za originál a adios.
Říkals, že si chce vzít jednu z tvých dcer.
Ale kterou z nás?
Jo. Nezmínil se o tom v telegramu?
Ne, nezmínil.
Co na tom záleží?
Sichr je sichr.
Přesně tak.
Možná jsem to jen já, ale musím zjistit, jestli se mi líbí.
Nebuď směšná.
Jste mé dcery. Odmítneme a řekneme, ať to zabalí.
Říct Sladkému pašovi ať to zabalí? A co pak, prostě odejde?
Jo, řekneme mu, ať to zabalí a odejde.
Proč by ne?
Já nevím, otče.
Prý mu patří celý Egypt a koupil půlku Üsküdaru.
To je divný.
Proč by někdo chtěl celé město? To vážně nechápu.
A proč by nás to mělo zajímat?
Buďme k nim laskaví a štědří hostitelé
a pak je pošleme pryč, ano?
- Hele, Kirkore… - Neříkej mé jméno, blbče.
Jsou tady.
Dovol mi, abych pašu přivítal.
Přivítám ho jako voják. Neboj.
- Kde je meč? Vojenské přivítání! - Dost!
- Bekire! - Přivítám ho slušně.
- Bekire. Přestaň. Uklidni se. - Počkej. Pozor na mě.
- Klid. - Je to paša!
Stůj, sakra!
- Nech mě. - Přestaň, synu. Přestaň.
Stůj, sakra!
Ty zmetku hnusnej.
Pozor!
- Načasovali jsme to. - Ano, pane.
Vítáme vás, Vaše Excelence.
Agah. K vašim službám.
Jak se máte, pane Agahu? Díky za uvítání.
Těší mě, pane.
Šéfe, koupil jste půlku Üsküdaru?
Trošku mu hrabe, pane.
To je můj syn, Necati.
Vítejte, Excelence.
Ty darebáku.
Bůh mu žehnej.
Syn pana Agaha vypadá spíš jako vy, pane Şuğnu.
Promiňte, pane?
- Žertuju. - Paša je známý svými vtipy.
- Má nabitý program. Můžeme? - Jistě, pane.
Sídlo vypadá hrozně.
Máme tu pár problémů se střechou,
ale tesař tu bude příští týden.
Máme zrovna nějaké finanční problémy.
Zlé v dobrém slova smyslu. Krása.
Až po vás, Vaše Excelence. Až po vás.
Přestaň!
Pane Agahu, silnice jsou plné.
Stihli jsme to na čas jen proto, že byl v kočáře paša.
Projeli jsme nouzovým pruhem.
Bylo by to nemožné, nebýt světelných výstrah.
Nemůžu spát, když řídí někdo jiný.
Vždy jsem ve střehu.
Děkuju, zlato.
Vaše Excelence.
Pane, tohle je moje dcera Yektane.
Je mi ctí, slečno.
Nezapomeň na pana pobočníka.
Kávu vynechám, slečno.
Zakousnu se však do vaší rozkoše.
Sloužil jsem na Krymu, Vaše Excelence.
Vážně? Kde jste byl?
V jídelně.
- Jo? - Jo.
Já taky!
Vážně?
Pašovy vtipy jsou delikátní.
Ten pobočník taky není špatný.
Soustřeďme se, abychom to zvládly.
Ten blbec řekl, že by se zakousl do mé rozkoše.
Taková drzost!
Jasně.
Zajímalo by mě, jak bys na něj zavrtěla ocasem.
Pane Agahu,
už víte, proč jsme tady, jak byste to chtěl udělat?
Chtěli jsme zůstat na víkend. Že ano, pane?
Jak by se vám líbilo ubytovat pašu?
Necati, pro Jeho Excelenci
připravíme velký pokoj pro hosty.
A pro pobočníka, ten malý vedle by měl…
Musíme být ve stejné místnosti. Z bezpečnostních důvodů.
Šéfe, jestli si s vámi někdo bude zahrávat, zatočím s ním.
Bekire, hele. Co jít na vzduch?
Necati, vezmi Bekira ven.
Jdeme.
- Tvůj zeť, že? - Bohužel, pane.
Všichni bychom chtěli lepšího zetě, pane.
Jsme tu, abychom to přání splnili.
Jsou lepší možnosti.
Jste moc laskavý.
- A vaše zavazadla? - Žádná nemáme.
Jeho Excelence uznala za vhodné vzít si malou tašku.
Prý nic velkého nepotřebuje, protože má jen jedno oblečení, takže…
Pane Agahu, já…
Tohle beru jen na cesty.
Ukážu vám to.
Jen kartáček a uniformu. To je všechno, co potřebuju.
Dobře, pane. Dobře.
- Říkal jste, že máte tři dcery? - Mám čtyři, pane.
- Tři z nich jsou svobodné. - Jen se ptám.
- Tady, Vaše Excelence. - Páni. Vypadá to skvěle.
Odskočíme si na toaletu a přijdeme za vámi. Že, pane?
Jistě, dobře.
Jistě, pane. Promiňte.
Děkuji, pane Agahu. Díky.
Páni.
Kámo. Ta holka byla hezká, co? Co myslíš?
Jídelna na Krymu? Vážně, kámo?
Dělal jsem si srandu.
Proč se neřídíš scénářem?
Co je špatného na improvizaci?
Ten chlap je ostrý jako břitva.
Máme jen dva dny, Apti. Přestaň si hrát.
Co jsi mu chtěl říct, aby nám ukázal ten diamant?
- Mám to v kapse. - Zopakuj to.
Vydrž.
„Pojďme ho nechat ocenit.
Rád bych dal své budoucí ženě dar odpovídající hodnoty.“
To se tam píše,
ale můžu to uzavřít s: „Agahe, ty zmrde.“
Až na konci.
Přestaň se tu motat, chlape.
Zopakuj, co tam je.
Kámo, víš…
Ta holka je nádherná.
Možná bychom ji měli vzít s sebou.
Ty holky jsou fakt hezké.
Viděl jsi ty její oči?
- Které? - Nádhera. Ukážu ti ji později.
Poslouchej. Pro emoce není v našem oboru místo.
Flirtuj, ale nezamiluj se.
Podívej. Až ten diamant získáme, můžeme mít holku, kterou chceme.
- Můžeme koupit půlku Üsküdaru? - Půlku? Koupíme ho celý.
Co takhle někdy mezi řečí říct:
„Pojď sem, pobočníku!“ A dát ti facku?
Pokud chceš.
Super. Budu na to pamatovat.
Tak se vykakáme.
Nepotřebuju kakat.
Kirkore, mám pocit, že to všechno půjde do háje.
Měj trpělivost, drahá.
Nemůžeme všeho nechat a utéct.
Bekire, podívej se, ty hajzle.
Neříkal jsem ti, ať se neopíjíš? Zničíš celý plán, ty debile!
Kirkore, už je skoro po všem. Prosím, opatrně, šéfe.
Necati, okamžitě běž do Şişhane.
Najdi klenotníka Aru a zeptej se, zda je kámen připraven.
Jasně. Za chvíli odejdu.
Paša mi přišel trochu naivní.
Myslím, že je dneska po večeři přiměju odejít.
Kam spěcháš, brácho? Nevidíš, jak jsou ty holky nažhavené?
Třeba si jedna z nás pašu vezme.
Kdo ví?
Jen si vymýšlíš, sestro.
Nebuďte směšné, holky.
Vezmeme diamant a odejdeme.
O čem to vůbec mluvíš?
Až budeme mít diamant, budete královny. Proč chcete pašu?
Ale já mám pašu rád.
Jsme obklopeni akrobaty, zpěváky a hudebníky.
Bylo by fajn mít za přítele pašu. Promiň, ale mýlíš se, Kirkore.
Sklapni, ty opilče.
Odcházíme odsud,
než skutečným Agah přijede se svou rodinou na víkend.
Jsem Kirkor Papatyan z Galaty,
a chystám se tuhle estrádu dotáhnout do konce.
Tečka.
Opravdu jste nešetřili.
Všechno vypadá úžasně, pane Agahu.
Vaše Excelence, jehněčí kolínko je z oblasti Balıkesir.
Zvíře se živilo jen tymiánem.
Páni. Dobře, pane. Dobře.
Sherbet, pane?
Tedy, pane Agahu,
když jsme se teď proklepli,
dáme si šerbet?
Hned vám přinesu víno, pane.
Bekire, nalij sklenku vína pro Jeho Excelenci.
Dokud to s někým nesekne, že?
- Jasně. - Jistě.
Paša má rád pití a nestydí se za to.
Vaše Excelence.
To je Merlot.
Ten nejlepší Merlot.
- Poznám to z vůně, pane. - Tady, pane pobočníku.
Otče, na slovíčko, prosím?
Jistě. Vaše Excelence, nevadí?
Vůbec ne.
Co je?
Šéfe, říká, že je nemožné ho odlišit od skutečného.
Páni.
To říkal Ara?
Je tak sebevědomý, co? Budu na to pamatovat.
- Ukaž. - Přísahám, že vypadají úplně stejně.
Podíváš se na to?
Ten parchant je opravdový umělec.
Je to přesná replika.
Ukaž, Kirkore.
Vypadají úplně stejně.
Vážně. Ukaž. Fakt se mu to povedlo.
Někteří lidé jsou talentovaní. Tohle je ten pravý, ne?
To je pravda.
Počkej. Přestaň s tím.
Takže tenhle…
To je on, ne?
Ne, ten jsem si vzal s sebou.
- Tak tohle by mělo být. Tady. - Ne, já…
- Přinesl jsem repliku. - Klid.
- Nech si to, ať se nespletou. - Který je ten pravý?
Tenhle?
- Šéfe… - Tady.
- Nech si to, ať se nespletou. - Ty zasranej opilej idiote.
Proč sis je spletl? Jak je mám teď poznat?
- Nespletl. Je to on? - Cože? Dej mi to.
- Nepleť to. - Dej mi to!
Pane Agahu?
Pane Şuğnu?
Večeře je studená.
Musíme něco vyřešit. Hned jsem u vás.
Co kdybyste nám po večeři ukázal diamant Volí oko,
abychom se jím mohli pokochat?
Jeho Excelence ho chce vidět od chvíle, co jsme vyrazili.
Vyleštíme to sametem a budeme tam, pane.
To doufám.
- Tady. Vyleštěte ho sametem. - Dobře.
Myslím, že to nepotřebuje.
Jistě. Nepotřebuje leštit.
Nepotřebuje leštit, ty zasranej opilče.
Jak mám teď vědět, který je který?
Už to víš. Je to on? To je on.
Jsem velká fanynka, pane.
Nevím, zda jste to slyšel,
ale Vlast nebo Silistra budou zase v Gedikpašu.
Půjdete se podívat?
Hádám, že Silistra vyhraje 2:0.
Chápu. A co vy, pane?
Slyšela jste o novém klubu, slečno? O tom, co je 15 dní starý?
- Fenerbahçe. - Od Kadıköye.
Jasně. Podporuji je.
Ti vědí, jak udržet fanoušky v pozoru.
Dívali jsme se na jejich zápas na stadionu.
I když jsme byli ve vedení, byli jsme…
Takové je fandit Fenerbahçe. Napětí je vždy vysoké.
Prý seženou nového trenéra, ale uvidíme.
Vaše oblíbená novela?
Lapsekili Tayfur.
- Ditto. - Tayfure.
- Tayfur je něco jiného. - Je na jiné úrovni.
Můj oblíbený román je Kočárové pletky od Recaizade Mahmuda Ekrema.
No…
No tak!
Je to mladý muž.
Jasně, že chce kočár.
- O nic nejde, Agahe. - Na román to není.
- Lidi kvůli tomu dělali povyk. - Jo.
Díky, Şuğnu.
Každopádně, Agahu,
podíváme se na to Volí oko,
abychom to oslavili.
- Jistě, pane. - No tak.
Pořád se na to ptá.
Vaše Excelence, představuji vám
naše proslulé rodinné dědictví, Volí oko.
Rád bych řekl pár slov o jeho hodnotě.
Zatím ho žádný klenotník nedokázal ohodnotit, pane.
Stojí jako polovina Üsküdaru?
Üsküdaru? Stojí mnohem víc.
Vážně? Páni. A co Bağlarbaşı?
Bağlarbaşı, Hekimbaşı, Çavuşbaşı, všechny.
Radši to odložím, pane.
Kam spěcháš, Agahu?
Hele, Agahu.
Řekni mi, vypadám jako zloděj?
Jistěže ne, Vaše Excelence.
Takže? Dej mi tu svou věc do ruky.
To bych neudělal, pane.
- Nech mě to držet! - Pane…
- Uvolněte se, pane. - Potěžkám si ho!
Nespěchej.
- Pašovy vtipy jsou opravdu delikátní. - Jste tak vtipný, pane.
Takže toto je Volí oko.
Co na to říct? Ať svému majiteli přinese štěstí.
Jasně. Můžete mi to pak vrátit, pane?
- Můžu se taky podívat, pane Agahu? - Jistě, pane.
Je to jako z jiného světa, Vaše Excelence. Teda…
Je to nádhera.
- Agahu. - Ano, Vaše Excelence?
Tady máte, pane.
- Že? - Holky jsou moc hezké.
Děkuji, pane.
Jsou nádherné.
- Pojď blíž. Pojď. - Ano, pane?
- Budeš mi říkat zeti? - Ponižuješ mě.
Budeš mi říkat zeti?
- Jste tak chytrý, pane. - Co trochu zpomalit, pane?
Dá si Jeho Excelence sorbet?
Sorbet? Jasně, sorbet.
Jsem tak namol, Dilavere.
- To nic. Vše v pořádku. - Dobrý den, pane pobočníku.
Mám zahrát melodii? Chcete?
Jistě. Ale musím na záchod.
- Promiňte. - Jistě.
Měla bych jít pro ten sorbet.
Tohle bych mohl pít pořád.
Vypadneme odsud.
Počkej. Popletli si ty diamanty. Možná to není ten pravý.
Popletli? Jak?
Nezaket.
- Koupelna je tamhle, pane. - Díky, madam.
Jsme v háji. Dneska nemůžeme odejít.
- Diamanty se pomíchaly. - Já vím. Bekir mi to řekl.
Máme úd? Potřebuju ho.
Jak to mám vědět? Podívejte se nahoru.
Musím zkontrolovat ten druhý kámen a porovnat je.
Promluvíme si večer.
- Přísahám, že… - Nech toho!
Vidím snad jezdce?
Zeptej se ho, jestli je z Bagdádu.
Jsem zase poblázněný, celý se třesu.
Znovu se zamilovávám…
Poslyšte, vy dva.
Šéfe, co budeme dělat s těmi chlapy?
Děti, plán na výměnu kamene s tím falešným se změnil.
Jakmile půjdou spát,
vezmeme oba kameny a vypadneme.
Ale Kirkore, pobočník ty kameny vyměnil.
Máme tři kameny. Nemůžeme jít!
- Sakra! - Ale ne!
Tři kameny?
Jak poznáme, který je který?
Tohle je moc i na estrádu.
- Co se děje? - Nemůžeme odejít.
Proč ten kámen vůbec máš? Dej mi ho.
Jsem zase poblázněný, celý se třesu.
Znovu se zamilovávám.
Jsem zase poblázněný, celý se třesu.
Zamilovávám se…
Přestaňte! Přestaňte, sakra!
Přestaň hrát! Počkej. Zastav hudbu.
- Ale, Vaše Excelence… - Teď mluvím já.
Dej mi chvilku.
- Vaše Excelence. - Yektane.
Dobře.
Máš větší cenu než všechny diamanty.
Vzdal bych se pro tebe půlky Üsküdaru!
- Pojď sem, pobočníku! - To nic.
- Vzdávám se Üsküdaru! - Poslouchejte.
- Pane… - Rozčilujete i ji. Prosím.
Co takhle dát jejímu bratrovi
část Sütlüce, Excelence?
- Kdo sakra jsi? - Ale ne. Prosím, pane.
Jsem Necati.
- Necati? Necati. - Vaše Excelence.
- Omlouvám se za něj. - Proč jsi mi to neřekl dřív?
- Pane. Agahu… Pane, nic neudělal. - Opatrně.
- Sedni si. - Já vím. Právě jsem ho políbil.
To nic, pane.
- Moment! - Pane Agahu, jdeme do postele.
Všichni jsou zváni na zítřejší zásnuby!
- Půjdete všichni! - Jistě, pane.
- Ne, ne. Všichni! - To nic.
- Je nám to líto. - To nic.
- Vezmeme pašu do postele. - Ano. Prosím, pane.
- Prosím. - Půjdeme do postele.
Podívejte. Nechtěl jsem nikoho naštvat.
Jsem zamilovaný.
Pane, lámete mi srdce.
- Lámu ti srdce? - Prosím. Dámy jsou taky naštvané.
- Omlouvám se. - No tak, pane.
- To nic, pane. - Promiňte.
Takže tě rozčiluju, co?
Jsem dost naštvaný.
- Moc mě to mrzí. - Přísahám, že mi lámete srdce.
- Tak. - Taky jsme je obtěžovali.
- Omlouvám se. - To nic, Vaše Excelence.
- Jdeme spát. - Byl jsi skvělý hostitel.
- Vezmeme vás do postele, pane. - Ty… Moment. Počkej!
- Ale… - Počkej!
- Ty… - Poslouchej mě.
Jen…
Myslíš si, že se na mě můžeš povyšovat,
protože mám potíže s mluvením?
- Hajzle! - Ale…
Páni, pane.
To nic. Vše musí ven.
Tolik jsem se opil.
Neměl jsem míchat víno a raki.
A pil jsem moc rychle.
Co když ta raki byla řízlá?
Snad tě to oslepí, ty čuráku!
Máš ten kámen?
Jo, ale nemůžeme jít, protože je vyměnili.
Cože? Kdo?
Poslouchej. Zítra jim řeknu, že jsem pravý Sladký paša
a vyměnil jsem se se svým pobočníkem.
Nezapomeň, že budeš pobočník, a já budu paša.
Ani náhodou. Je mi to fuk. Zůstanu pašou!
Tak se rovnou vysereš na koberec?
Je mi to fuk.
Nezkoušel jsem roli pobočníka. Já jsem paša!
Jako bys pašu zkoušel!
Dej mi ten kámen. Ukaž mi ho.
Kámen je pryč.
- Jak to myslíš? - Je pryč!
Měl jsi jeden úkol.
Tohle je můj plán.
Říkají mi Dilaver z Ahırkapı. Nebuď namyšlený.
Uděláš, co řeknu.
Nerozčiluj mě.
Tady, miláčku.
- Kde to je? - Počkej.
Děkuju.
Poslouchej.
Podle mě nás ten hajzl Kirkor brzdí, ale nevím proč.
Mohli jsme vzít diamant a odejít, ale musel to zkomplikovat.
Tady.
Holky, sleduju pobočníka.
Poslouchala jsem.
Je Dilaver z Ahırkapı.
A ten idiot s ním není Sladký paša,
ale nevím, kdo to vlastně je.
Tady. Tohle je ten, který vzal u stolu.
Bůh ví, zda je pravý.
Můžeme se s tím spokojit, ale ta šaráda by byla k ničemu.
Holky!
Jste ještě vzhůru?
Nevěděly jsme, co se sebou dělat, sestro.
- Všichni spí? - Ano, spí.
Ara otevřel svůj obchod.
Podívej.
Tenhle jsme měli my.
A tohle je náš trn v patě.
Dobře. Oba vypadají dobře.
Vezmeme zbývající dva od Kirkora
a zmizíme.
Dobře, zlato.
Co to bylo?
Promiň, kámo.
Jen jsem se snažil zvýšit intriku.
- Řekni, že sis dělal srandu. - Přísahám, že jsem vtipkoval.
Jen vtip.
Ale, víš,
je tu další kámen.
Ten zasranej asistent je chytře vyměnil.
V domě je aktuálně pět kamenů
a víme jistě, že tyto dva jsou falešné.
To vážně?
Sakra.
Dilavere?
Co se děje?
Jdu dolů na snídani.
Poslouchej. Řekneš jim, že jsi pan Şuğnu, pobočník.
A když se tě zeptám, řekneš: „Pane, ano, pane!“
Nenuť mě tě zničit.
Vše jsem to pečlivě naplánoval.
Jestli to pokazíš, uškrtím tě.
Jestli chceš svůj podíl, budeš hrát pobočníka!
Dilavere!
Vaše Excelence?
Co se děje?
Fahriye, jak jsme to zvládli tak moc podělat?
Zpackali jsme to.
Měli jsme vzít diamant a odejít!
Dobře. Jen…
Dej mi ten, co máš.
Tenhle jsem včera sebrala Kirkorovi.
Porovnáme je.
Nemůžeš je jen tak rozeznat. Je to on?
Dej to sem.
Okradli mě. Já ho nemám.
Dobré ráno.
Dobré ráno, pane pobočníku…
Ale pane pobočníku, ta uniforma…
Pane, já jsem Vahap Talha, také známý jako Sladký paša.
Připravili jsme pro vás divadlo. Je to taková tradice.
Vyměnili jsme si místa,
abych rodinu lépe poznal a z bezpečnostních důvodů
a abych poznal holky a skrýval svou identitu.
To je milé. Jak to říct…
Já jsem Nurettin Sadri
a zdá se, že mě máte za vesnického idiota.
Ale já jsem Sladký paša.
Zde je listina poloviny Üsküdaru.
- Proboha! Vážně? - Samozřejmě.
Pane pobočníku!
Haló, pane Şuğnu!
Měl toho trochu moc. Možná je ještě v posteli.
Dobré ráno.
- Dobré ráno. - Ale… Otče?
Synu, Jeho Excelence si z nás dělal srandu.
Neřekl jsem, že je to vtip.
Šlo o tradiční hru,
jako tu s pobočníkem, služkou a tak.
Já to věděl.
Přísahám. To držení těla, majestátnost…
Políbím vám ruku, pane.
- Není třeba. - Dovolte, pane.
Ty blázne.
Vaše Excelence, snídaně. Až po vás.
Jistě, ale někdo by mi měl najít pobočníka.
Musí mít hlad.
- Jistě, pane. - Až po vás.
- Do čela? - Rozhodně.
- Dobré ráno, sestro. - Dobré.
Dobré ráno.
Jen kontrolujeme pobočníka.
Pane pobočníku?
Tady. Je to přesná replika.
Mockrát děkuju.
Tady.
Ty hodinky jsou velmi cenné.
Jestli mi do týdne nedáte peníze, zapomeňte, že existuje.
Tak jo. Budiž. Budu se snažit.
Povedl se ti.
Vypadá úplně stejně.
Stejně.
Pane Agahu, jak asi víte,
mám těžký život.
Proč? Protože nemůžete vypadnout a někam odjet.
Vždycky vás odsoudí.
Určitě vám říkají bohatý parchant, ne?
Nebo: „Hele ten hajzlův kočár.“
Nebo: „Příliš spokojenosti z něj udělalo pořádnýho pitomce.“
Tak daleko to nedotáhli.
Proč by ne?
Už toho nech, sakra.
Pane, pokud jsme vás nějak urazili,
prosím odpusťte nám.
Drahá, osvěž mu čaj.
Díky, ale čaje mám dost. Děkuju.
Vaše Excelence, pokud vám to nevadí, máme pro vás otázku.
Zlato, teď není…
Prosím, otče. Jen…
Chcete si vzít jednu z nás, i to bylo součástí hry?
Chtěli jsme si to vyjasnit. Že, sestro?
Ano, přesně tak. Můžete mi to vysvětlit?
Přišel jste k nám domů
s tím: ,„Líbí se mi vaše dcera, a vezmu si ji,“ a tak.
Takhle nás nevychovali.
Možná jsem moc otevřená, Vaše Excelence,
ale nevím.
Nebo vám mám říkat spíš pane Dilavere?
Dilavere? Kde se to vzalo?
Jmenuju se Vahap.
Je to i v encyklopedii.
Jak tě vůbec napadl Dilaver, holka?
Bůh jí žehnej.
Paní Nezaketová, Kde je můj pobočník?
Pane, ve svém pokoji není.
Není?
Pane Agahu, myslím, že bychom měli udělat tohle.
Víte, jak máte Volí oko?
To, co tu mám, pokud dovolíte,
je list vlastnictví.
Podívejte. Je tam Üsküdar.
Je tam Üsküdar. Vlastně…
Je to půlka Üsküdaru.
Polovina, jak vidíte.
Teď…
Vím, že to tak úplně nesedí s hodnotou diamantu,
ale co kdybych vám tu listinu předal a využil váš diamant?
Jako zásnubní dar. Byl byste tomu otevřený?
Paša říká polovinu Üsküdaru, otče.
To je pravda, ale kterou polovinu?
Znáte vchod do čtvrti?
- Ano. - Představte si Salacak na pobřeží.
- Tu půlku. - Pobřeží?
- Pobřeží určitě poroste. - Ano. Jistě.
Je to přesně polovina.
Tady.
Odpusťte, Vaše Excelence, ale teď nevím, co říct.
- Polovinu. - Necati, běž se podívat, kdo to je.
- Teď… - Říká, že je to pobřeží.
Bušila jsem na dveře celé hodiny, hochu!
Tohle je skandální!
Víš, s kým mluvíš?
- S kým madam? - S kým?
S kým?
Ani nevíš, kdo jsem.
To je nehoráznost! Je to blázen nebo co?
Přísahám, holky!
Křičela jsem u dveří. Proč jste neodpověděly?
Ten s tím zasraným knírem mě málem nepustil dovnitř.
Jen na mě zíral,
když jsem řekla, že jsem Yasemin, ošetřovatelka dcer pana Agaha.
Která Yasemin?
„Která Yasemin?“
Ta Yasemin! Jsi šťastný?
Co je sakra zač?
Netuším.
Holky? Říká, že je vaše sestra. Postarej se o ni.
Vítejte, paní Yaseminová.
Díky, Nartane, zlato.
Nurtane, Yektane, lásko.
Jsi to ty, Agahu?
Ty starý hulváte.
Hned jsem poznala tvůj hlas.
Proč jste mě nepustily dovnitř?
Kdo je to?
Cizinec? Mám se zakrýt?
Právě mu vypadla medaile.
Přestaň s tou estrádou. Vypadni odsud.
Tady máš medaili. Posaď se, synku.
Sedni si.
Poslouchejte! Mám pro vás skvělou zprávu. Nebudete tomu věřit.
Koluje velká fáma,
že bylo Volí oko ukradeno.
Víte, že mám uši všude.
Okamžitě jsem spěchala do Velkého bazaru
a ptala se nejznámějších čarodějů, aby mi pomohli s vyšetřováním.
Ukázalo se,
že se toho s tím diamantem
stalo tolik!
Zmizte! Jsme uprostřed rozhovoru.
Vaše Excelence, prosím, klid.
Nechte tu chudinku být.
Moje krásné děvče.
Vaše Excelence, neuvěříte, co jsem zjistila.
Ale mluvili jsme o listu vlastnictví.
- Ano. - Pane Dilavere.
Měl byste se přestat snažit.
Zdá se, že je z té zprávy docela otřesený.
Jeho Excelence.
Žehnej ti, drahá.
Děkuji za tu vodu.
Bismillah…
Každopádně,
nakonec jsem navštívila Zuhuratbabu.
Je tam jeden muž.
Podívá se na vodu
a přesně vám řekne, kde je ten diamant.
Samozřejmě jsem neváhala tam jít.
Známe se už léta a kdysi jsem tě krmila.
Tak jsem vzala ten diamant a šla sem.
Tady máš, Agahu.
To není možné.
Ten diamant mám. Vidíš?
Tím bych si nebyla jistá, pane Kirkore.
Možná je to tenhle.
Kdo je Kirkor?
Nezaket!
Zrada, co? Tak fajn.
Tady je pravý diamant. Ostatní jsou falešné.
Ukaž jim to.
Tohle je to pravé Volí oko, paní.
Možná je to tohle?
Zdá se, že je všechno venku, protože všichni mluvíme otevřeně.
K čertu s vámi.
Neříkal jsem ti, ať zůstaneš v roli?
Ty dva dny se držel své postavy.
Ale pane Agahu, já jsem Sladký paša.
No tak, proboha.
Mám nápad, pane Agahu.
Co kdybych si nechal všechny diamanty?
Vezmu je do klenotnictví a ať zjistí, který je pravý.
Zatím si můžete nechat list vlastnictví na polovinu Üsküdaru.
Ty jsi vážně něco, Dilavere!
Žádný paša ani „polovina Üsküdaru“ není.
Je to Dilaver z Ahırkapı.
Pane Agahu…
To je Kirkor.
Kirkor Papatyan.
Já vím, moje vílo.
Vážně?
A jak přesně znáte Nezaketa?
Proč nám to neřeknete?
Ty jsi Apti z Balatu!
Myslíš, že ten převlek to zakryje?
Ty… Přišel sem převlečený za pašu, co?
Asi vám došlo, že je to ten, co sem přišel jako paša.
- Ne. - Ne.
To nemyslíš vážně!
Přestanete?
Vyslechneme tu dámu. No tak.
Holky, tahle voda má moc
rozeznat pravé kameny od falešných.
Položíme všechny kameny do měděné misky
a zjistíme,
který diamant je ten pravý.
Ano, pojďme na to.
Já začnu.
- Jdeme na to. - Dobře.
- Tady. - Tady, vezmi si tohle.
Yektane, díky, drahoušku.
Je to tento?
Nebo tenhle?
Nebo tenhle? Tenhle? Nebo tenhle?
Podíváme se, který to je.
Abrakadabra.
Který bude můj? Který, co?
Kameny jsou zasazeny.
Potopí se do misky a namočí se.
A má tchyně
je největší had, jakého jsem potkala.
Abrakadabra.
Který bude můj? Který, co?
Bůh nám odpusť. Bismillah. Ať je zlé oko pryč.
- Mám? - Udělej to.
Mám ho vyndat?
Vyndej ho.
- Udělej to. - Nic!
Cože? To je vtip, dámo?
Ne, synu. Přesvědčte se sami. Dívej.
To znamená, že všechny byly falešné.
Kde jsou ty diamanty?
Které diamanty?
Apti, uškrtím tě!
Klídek. Všichni ustupte. Říkají mi Apti z Balatu.
Do hajzlu s tvým plánem, Dilavere!
Být s Kirkorem, byla bych bohatá.
To tys mě k tomu přivedla!
Taky jsi s ním byla v partnerství?
Připravili jste falešné kameny a tak.
Chtěli jsme je ukrást jako slušní lidé.
Zničili jste můj plán, sakra!
Kde jsou ty diamanty?
Nikdo nikam nepůjde.
Jsme v tom všichni spolu!
Zahoď to. Ty taky.
Můžu ti říkat Kirkore?
Jo, sakra. Snažil ses mě dva dny podvést.
Ale za tohle mi zaplatíš.
Říkal jsem, že jsem paša? Přišel jsem jako pobočník.
Byl hroznej, musel jsem to převzít.
Pozor!
Bekire, odhoď tu zbraň, nebo tě zastřelím.
- Udělej to, hajzle! - Počkej!
Proč tě nikdo z tvé party neposlouchá, Kirkore?
Zbláznil ses?
Jeden z těch kamenů je pravý.
Rozdělíme si je mezi sebe
a rozloučíme se. Klid!
Nikdy! Proč bych s vámi gaunery obchodoval?
Jak se opovažujete? Kdo jste?
Neříkám, ať se rozdělíme napůl.
Můžeme je rozdělit na deset. Vy dostanete sedm, my tři.
Takže 30 ku 70.
Kdo to všechno spočítá?
Počkat.
Zatím jsem měl nejlepší trik, takže si je zasloužím.
Dost! Začnu střílet.
Počkej, lásko!
- „Lásko“? - To je vtip.
Vtip? Zastřelím tě prvního.
- Vyndej ty kameny! - Nech toho!
Co se to tu děje? Co jste zač?
Pane… My…
Kdybychom měli hravou hudbu v pozadí,
viděl byste, že nejsme takoví, jací si myslíte, že jsme.
Jako…
Kdybychom měli kanun melodie, víte…
Sklapni, šmejde!
„Šmejde“? To se mi líbí. To je teď mé oblíbené slovo.
- Jsou tu všichni, Ikrahe? - Ano, pane.
Pane Kirkore, vy jste herec, pane?
Jsem.
Pane, být hercem je dlouhá cesta.
Kdo je vůbec herec?
Existujeme, dokud hrajeme. Po konci naše hlasy…
A je krádež tvým koníčkem?
Podlehli jsme pokušení, pane Agahu.
Kdo vám to řekl, že je v tomhle sídle diamant,
je ten největší pachatel.
Ano, je tu kámen.
A jmenuje se Volí oko.
Necati, ukaž jim ho.
Tady.
Stejně jako váš. Ten stejný.
Pane Agahu, stojí snad půlku Üsküdaru?
Sotva pokryje cestu do Üsküdaru.
Je z lustru.
Ara nám ho nechal udělat v Şişhane.
Je to v podstatě bezcenný kus kamene.
Ale rozšířilo se, že je to diamant.
Říkají tomu Volí oko pana Agaha.
Nemá žádnou hodnotu.
Vyndáme ho z krabice
a čas od času ho ukážeme,
abychom oddělili přátele od nepřátel.
Ten kámen je bezcenný,
ale ukazuje nám,
kdo za něco stojí, a kde je skutečná hodnota.
Je to prubířský kámen, chcete-li.
Teď vypadněte. Nebudu vás hlásit úřadům.
Pane Agahu, mohu vám políbit ruku?
Rozhodně ne.
Jen se ptám.
Nakopu tě, jestli tě tu ještě uvidím.
Hele, Želví trenére. Sklapni a starej se o sebe.
Jdi někam.
Znám váš druh velmi dobře.
Naser si.
Jaký máš plán?
Uvidíme, kam dojedeme.
- Zkoušel jsi někdy hrát? - Ne, viděla jsem jen pár her.
- Ale tu kojnou jsi hrál dobře. - Děkuju.
Byl jsem lepší jako pobočník, nebo paša?
Nejsi k tomu stvořený.
To slýchám často.
Ale já byl nejlepší opilec.
Ne. Jeho opilec byl lepší.
- Myslel jsem, že se i posral. - Vážně?
Naskočte. Můžete si promluvit později.
- No tak, kluci. Pojďte s námi. - To můžeme.
Běž.
Děkuju.
Jedeme.
Jupijou!
Kdybychom teď měli dobrou hudbu,
lidé by si mysleli, že jsme dobří.
Máš pravdu. Asi je načase, aby ji pustili.
KONEC
Nesnáším tu představu, že jsem mrzutý stařík, jasný?
Rád bych se rozloučil pěknou písničkou.
Podívejte. To je Neco.
Jeho hlas je jedinečný.
Tu, co vám pustím, složil Olcayto Ahmet Tuğsuz.
Odneste to!
KONEC
Překlad titulků: Rudolf Havlík