Imam taj svoj princip.
Gledam i snimam filmove svih žanrova.
Evo. Vidiš?
-Snimaš ovo? -Da.
Moje videovrpce, moja kolekcija.
Tu ima svakakvih filmova. Znaš…
Kad smo Japrak Cemila Nadira pustili u kina…
-Reakcija je bila čudna. -Kako to?
-Znate da se radnja zbivala u vili? -Da.
Zbog toga su ljudi počeli prodavati svoje vile.
-Ajme! -U četvrti Yeşilköy bile su prazne.
Nisu htjeli vile. Neki su ih mijenjali za stanove.
Zavapili su: „Što je ovo?”
Burno su reagirali.
Bio sam tako sretan. Razveselila me ta reakcija.
-Sjednem ovamo svaki dan. -Da?
Iako više ne snimam filmove, pišem ih.
Scenarije i slično.
Dakle… Ne mogu si pomoći, makar bilo uzalud.
Japrak mi je bio prvi film s mojim starijim bratom Cemalom. Evo ga.
-Ajme. -Cemal. Pokoj mu duši.
-Moj prvi film s njim. -Pokoj mu duši.
Da.
Opa! Cigareta?
-Još pušite? -Jedna na dan neće naškoditi.
Onda sam snimio sjajan obiteljski film.
Nadahnut filmovima kao što su Sretni dani i Obiteljska čast.
Ertemovim filmovima.
Znate, onima o bliskim obiteljima
gdje se svi grle i sastavljaju kraj s krajem kao pošteni ljudi.
-Snimio sam takav film. -Kako se zove?
-Zanima te? -Da?
Ogorčeni otac.
Ali imao je neočekivan zaplet.
-Dodao sam zaplet. -Tko je glumio?
Ja sam bio otac.
I Mami je bio u njemu, pokoj mu duši.
Pokoj mu duši.
On je bio… Hızır, kapetan Hızır.
Bio je kapetan Hızır, moj prijatelj.
Ja sam bio otac,
a momci su glumili sinove.
Da, jesu.
I Feride je glumila.
Sjajan film. Pogledajte i taj.
-Hoćemo. -Pogledajte ga, pa ćemo razgovarati.
U redu.
ŽIVOT I FILMOVI ERŞANA KUNERİJA
Kunem se da ću te ubiti!
Uzmite mu Maribu!
-Razbit će ga. -Nemoj!
Sve si upropastio! Više mi nisi brat!
-Fućka mi se! -Mrtav si za mene!
Zaboga! Pusti me.
-Snimaš bijedne porniće! -Kuš!
-Nemoj i nas vrijeđati. -Kakvo je ovo mjesto?
-Nevjernici! -Izbost ću te!
-Hajde! -Kunem se da ću doći na naslovnice!
Sedam i pol tisuća.
Oprosti. Mislio sam da si plaćen.
Molim te, Erşane. Da jesam, zašto bih… Nema veze.
Ako ćete se vas dvojica svađati oko takvih sitnica,
trebali biste se prestati viđati.
Hajde. Vrijeme je da se pomirite.
Ne, dragi. On se treba ispričati
i obećati da će pomoći potrebitima.
Opet ti s tim potrebitima.
Nisam te očekivao ovdje, Cemale.
Mogu li to dobiti, molim te?
Vidiš? Sve ide potrebitima.
Kažem ti, kakva je to partija bila!
Igrali smo do zore.
Ljudi su ulagali 30, 40, 50 tisuća,
kao da je ništa.
Dobro, Dusty.
Hej!
Da mi više nisi došao u ured. Molim te, idi.
Cemale, samo idi.
Zaboga, molim te.
-Laku noć. -Laku noć.
Hej, Erşane. Zar ti ništa ne značim?
Ne trebam točan broj, ali zar je to ništa?
Ti i ja smo mogli drukčije.
Zbilja je onako kako si rekao, čovječe.
Obožavam filmski biznis! Ovo je prava ljubav!
Čuvaj se.
Tülay, draga, odlazim.
Ako imaš stare odjeće koju ne nosiš i htjela bi je dati…
Imam tu bundu koju nikad nisam obukla.
Ma što ne kažeš! Lisica?
Ma lukavi stari lisac.
Mogu li je ponijeti? Dat ću je potrebitima.
Ja sam očito davala potrebitima budući da je još nemam.
Shvaćam. Pardon.
Ispraznimo najprije kombi. Onda ćemo raširiti opremu.
Već sam provjerio popis.
Da vidim.
Lijepo.
Dobro izgleda. Vrlo dobro.
-Izgleda dobro, zar ne? Lijepo je. -Ovo je sjajna četvrt.
Uskoro nećemo moći naći lokaciju za snimanje filmova u Istanbulu.
-Kako ide? -Ide.
Što je sa stolarskom radionicom?
Ako postoji prizemlje, neka bude ondje.
-Postoji. -Uvijek može biti negdje drugdje.
Hej, g. Erşan! Može fotografija i autogram?
Naravno, zašto ne? Dođite.
-G. Payro, možete nas slikati? -Naravno. Hajde.
-Dobro. -Još jedna ovako?
-Crta, dečki. Imamo posla. -Djeca…
G. Erşan, imam ideju za karate film.
Kita skita jer ne pita.
Gubite se, dečki. Brišite.
Snimamo hrpu filmova. Zar ih ne gledate?
Ta mlađa generacija zbilja je posebna, Erşane.
Nisam ja kriv.
Hej, g. Erşan. Snimate film? I ja želim biti u njemu.
-Mali, čiji si ti? -Prijavljujem se na policiji ili što?
Tata mi je Arif, prodavač sagova.
Uglavnom, tu smo Muammer i ja, a Cengo dovodi mladog glumca.
-Ovamo, Cengo. -Tu je i Berkun.
Bok, Erşane. Prijatelj kojeg sam spominjao. Semih.
Semih? Gdje je ostatak njega?
Očekivao sam nekoga kršnijeg.
Zdravo. Gdje bi mi bila prikolica?
Kakva prikolica?
Semih je tako naviknuo. Treba mu prikolica.
Sinko, još ni za scenarij nisi pitao.
Mi mladi ćemo tursku kinematografiju podignuti na viši nivo.
Prikolica je prioritet.
Premjestimo ovo na set, pa ćemo to riješiti.
Prvo uselimo tursku kinematografiju, pa je onda podigni na viši nivo.
-U redu. Idemo. -Cengo?
Idemo, prijatelju.
-Vražja prikolica! -Pomozimo.
Prikolica je dobra ideja.
Možeš se odmoriti između snimanja.
To je dobra ideja ako imaš prikolicu. Mi je nemamo.
-Možeš? -Idemo.
Bio sam na audiciji za ovo, stari.
Prestani. Rasplakat ćeš me. Kad odlaziš?
S'tra.
Sutra? Ne, peš ti denes!
Gubi se. Ne želim te više vidjeti!
Rez, čovječe.
Semih, slušaj. Sutra, a ne s'tra. Jasno to izgovaraj.
Erşane, što se događa?
-Otac govori dijalektom? -Samo ispipavam lik.
Erşane, oprosti.
Ali umjesto da kažeš „Kad odlaziš”,
možda da pokušaš s „Nego, kad odlaziš?”
-Nego? -Nego.
O čemu on to?
Gle. Sinovi ne govore dijalektom, ali otac govori?
Ne znam baš, brate.
Glumiti na dijalektu bez pripreme s govornim trenerom…
Sumnjam da će to ići.
Cengo, vodi ga u prikolicu dok ga nisam prebio.
Samo ispipavam lik. Kakav je to stav, ljudi?
„Š'a ovo ni proba, ljudovi?”
Držimo se onoga što znamo.
Neka lik govori dijalektom i ponaša se normalno.
Probaj ti onda.
Š'a ne slušaš, mulec jeden blentavi?
Čkomi, tvorec smrdljivi!
Nije li sve to malo pretjerano?
U redu, stari. Dobro.
Hajde ti to onda. Sve obavi sam.
Neka moj lik govori dijalektom.
Zar nikad ne čitaš što pišeš, zaboga?
Hızır nema naglasak, ali stolar Medet govori dijalektom!
Hızır nije brđanin?
-Jest. -Pa?
Onda…
Dobro. Ti to odglumi. U redu je.
Možeš biti Albanac.
Mogu li? Kako se govori albanski?
-Počni sa zero, pa nastavi. -Što kažeš?
Ne, stari. Nemaš ti to. Nemaš to u sebi.
Vjeruj mi, nisi ti za to.
Nisam? Dobro. Onda ti to odglumi.
Mami će sve. Neka on sve odglumi.
Nastavimo, momci.
Okupimo se za fotografiju prije početka.
-Sad kad je cijela ekipa ovdje. -Otac u sredini.
Nisam ja za to, ha?
Spremni? Stisnite se. Tako.
Dobro. Evo.
Ogorčeni otac.
I…
Jesmo ga.
Bez albanskog naglaska?
Ajme.
HOPA-CUPA D.O.O.
Ercane, Gürcane!
Özcane, Tercane! Hajde, dečki.
Jaja vam se hlade. Požurite se!
-'Jutro, tata. -Sine.
-'Jutro. -'Jutro.
-To je moje mjesto. -Sjedni. Zovi starijeg brata.
Izlazi već jednom!
-Hajde, stari. Hajde. -Prestani me gurati.
-Sjedni. -Ne mogu ni novine pročitati.
-Hajde, sine. -Meni jači čaj, tata.
Daj mi moje jaje.
-Hajde. -Tata, meni slabiji čaj.
-Tata! -Dođi, sine.
-Meni slabiji čaj. -Evo.
Kvrcni ga!
Opa!
Moja košulja?
Izglačao sam je, ali treba novo dugme.
Danas nema kobasica?
-Ne volim kobasice. -Mi ih volimo.
Tata, njih dvojica danas nemaju nastavu. Idu na izlet.
Je li? Na izlet?
Mladi su. Trebaju obilaziti mjesta dok mogu.
Petsto će mi biti dovoljno.
Zbilja? U redu.
Favoriziraš jednog sina. To tako ljuti.
Nikad to ne bih učinio.
-Evo, sine. -Hvala.
Uzmi malo čokoladnog namaza.
-Evo. -Da bar čokolada pomaže.
Zašto si to rekao, sine? Što je?
Šef me opet maltretira. Kaže da će me otpustiti.
Teško je raditi za druge.
Svi moramo raditi, sine. Moramo ustrajati.
Postat ću šef čim diplomiram.
Najprije završi prvu godinu.
Hej, tata.
Danas se nalazim s curom. A da mi daš malo novca?
Voliš li je?
Kunem se, volim je.
Želi na burger, a poslije možda u park.
Bit će dovoljno 5000.
-Jako je voliš. -Da.
-Evo, sine. -'Jutro svima!
-Pridružite nam se, kapetane Hızır. -Ja idem.
Ta krntija još stoji vani.
Nisu li tvoji dečki to trebali riješiti?
Hoće. Sjedni. Donijet ću ti čaj.
Taj je auto spreman za groblje. Tata to ne može prihvatiti.
Puno nam je pomogao. Ne mogu.
Kako si, Medete?
Dobro sam. Uzmi čokoladni namaz.
Koji namaz?
Već su sve smazali. Vidim dno staklenke.
-Idem ja. -Daj mi 500, tata.
-Petsto? -Onda ću ja dobiti 1000.
U redu.
Evo, sine. Sretno s predavanjima.
-Hvala, tata. -Bok, sine.
-Makni mi se s puta. -Vidi ih.
Medete, koji god te muškarac vidi, dođe mu da samog sebe kastrira.
Kog vraga radiš?
Kako možeš živjeti s njima?
Samo mi reci kako!
To su moji hrabri lavovi. Moji hrabri momci.
Hrabri momci malo sutra!
„Tata, meni 500. Tata, daj mi 1000.”
I da si narodna banka, ne bi imao dovoljno!
Ipak sam im ja i otac i majka.
Slušaj, Medete. Pusti novac.
Ali raditi ženski posao… To će te na kraju izluditi.
-Dosta je bilo. -Prestani, Hızıre.
Ovaj dom treba ženu, Medete.
Ne sviđa mi se smjer u kojem si krenuo.
Moram priznati da ti pristaje, ali to je druga stvar.
Ajme! Sirota moja domaćice.
Oni su mi sve, kapetane.
Srušio bih cijeli svijet
da ih zadesi neko zlo.
Medete, ne slušaš.
Previše se daješ. To nije u redu, brate.
Odrasli su ljudi, ali nitko od njih još ne hrani obitelj.
To što radiš je pogrešno.
Kažem ti, uvalit ćeš se u nevolje.
Kažu da otac hrani mladunce dok ne napuste gnijezdo.
O čemu ti govoriš? Pa seru ti po gnijezdu!
Samo ih se riješi.
Zdravo, stolare Medet.
Hej, Filiz. Uđi.
Nosim dolmu.
-Tvoja mama ju je skuhala? -Ne, ja.
Donijela sam malo jer smo susjedi i miriše.
Sigurno vam sline cure.
Medete, jesi li čuo što je Filiz rekla?
Samo to ostavi.
Ali odužit ću ti se. Dat ću ti mesne okruglice.
Ma dajte. Nema potrebe.
Radije bih kobasu ako već nudite.
Jesi li poludio, Medete?
Očijuka s tobom, a ti ko drvena Marija.
Kakve mesne okruglice?!
Nije očijukala, Hızıre.
Kažem ti, očijuka s tobom.
Dolma je bila samo izgovor.
Odavno ja više nisam u optjecaju. Zašto bi očijukala sa mnom?
Cura je slatka.
Trebao bi se opametiti.
Punjene oblatne, Ercane?
Mogli smo otići barem na kolače.
Markirala sam zbog ovoga.
Vodit ću te na najotmjenija mjesta. Samo da mi krene s klađenjem.
Otac se jako ljuti na mene zbog svega ovoga.
„Što vidiš u tom siromahu?”
Trebala si reći da sam siromašan, ali imam…
-Kako da mu to kažem, ludice? -Jednom ćemo mu reći.
Samo ću ga izvaditi na stol.
Šališ se.
-Vjenčani list, dušo. -Aha.
Neće biti druge nego da to prihvati.
Samo jednu, gospodine.
Hvala.
Naprijed, Čelično Sivi!
Hajde, dečko!
-Vražji… -Izgubili smo, stari.
Jebite se i ti i tvoje noge u galopu!
Pozajmi mi stotku. Kladit ću se na dvije utrke.
Polako, Ercane. Rasipaš tatin novac.
Gledaj svoje posle, stari.
Prestani tratiti vrijeme, Medete. Karburator je otišao.
Čekaj.
-Zdravo, stolare Medet. -Evo nje opet.
Mama vam šalje tulumbe. Kaže da čuda čine za luleka.
A tako. Hvala. Nisi trebala.
Tvoja je majka to rekla?
-Je li pokvaren? -Jest.
A da malo gurnete straga?
Pa, nije baš toliko pokvaren.
Zar ne, Medete?
Mama želi razgovarati s vama kad nađete vremena.
Mislim da ima veze sa mnom.
Doći ću večeras nakon što nahranim dečke.
Dogovoreno. U redu onda.
Samo to već jednom prasni, čovječe.
Ni ja ne mogu podnijeti napetost. Dosta je.
Ona je kći moje susjede. Sram te bilo.
Ako je mašina pokvarena, nemoj protratiti dobru tulumbu. Ja ću je uzeti.
Izbost ću te, kunem se.
Najednom si našao muda?
Zar ne vidiš, čovječe? Napaljena je.
Zbilja si lud.
Prestani.
Moram po rublje.
Ne sviđa mi se kamo si krenuo. To neće dobro završiti.
Ako ti ovo ne smažeš netko drugi hoće, Medete.
Odlazi, za Boga miloga.
Evogac.
Pa gdje su?
Evo ih. Hvala Bogu.
-A tvoja braća? Brinem se! -Otkud da ja znam?
-Što je za večeru? -Juha od leće, riža, jogurt.
Još jedna večer u vojsci.
-Gdje ste bili? -Moja je smjena…
-Polako, životinjo! -Ne naguravaj ljude!
Strašno sam se brinuo!
Još je jedan dan završio.
Da, daj mi malo. Morat ću se zadovoljiti lećom.
Ukusno je, sine. Daj to.
Evo. Brate.
Ovaj je luzer počeo pušiti.
Vidiš? Evo kutije.
Özcane? Koji je to vrag, sine?
Što hoćeš? Misliš da si mogu priuštiti uvozne?
-Kako je bilo na izletu? -Izgubili smo u 1. krugu.
Zaveži, tupane.
Ercane? Što je, sine?
Cura ti je dala nogu?
Začepi.
Ercane, što je bilo, sine?
Kažu da sam presiromašan. Ne daju mi kćerinu ruku.
Pa, siromašni jesmo, sine.
Bogme jesmo.
Možda da ti nađemo djevojku
koja dolazi iz istog sloja društva.
Znaš što još, tata? Gürcanu je šef dao otkaz.
-Gürcane? -Istina je, tata. Otpustio me.
Ne može! Ne može.
-Nitko ne može… -Smiri se, tata.
…otpustiti moju djecu, u redu?
-Dobro je. -Tata.
-Moji dečki! -Smiri se.
-U redu je. -Što je rekao?
-Smiri se. -„Otpuštam te”?
-Molim te, tata. -Smiri se.
-U redu je. -Pokazat ću mu!
-Dobro je. -Vidjet će on!
-Samo se smiri. -Polako, tata.
-Pokazat ću mu! -Dobro.
-Dobro. Smiren sam. -Smiri se.
Samo jedite. Ne želim da budete gladni.
Vrata su bila otvorena, pa sam ušla.
Mama je ispekla kokice.
Rekla je da možemo zajedno gledati TV
i zabavljati se ispod pokrivača.
Ta tvoja mama!
Prestanite se smijati!
Počnimo se pripremati za sutrašnje vjenčanje.
Ne spominji više tu riječ. Hvata me nervoza.
Evo. Gotovo. Svi dobro odglumite svoju ulogu.
Hajde. Penji se. Hajde.
Padni tako jako da tata čuje.
Naravno.
İsmete, daj mi nož.
Prestani o Fikretu, pa da možemo spavati.
Da vidiš koliko je jadna…
Tako mi treba pljuga da me glava boli.
Preklinjem te, spavaj.
Kako da spavam?
Bojim se da će se ubiti.
Ma daj.
O, ne! Jesi li čuo?
Što to, ženo? Ništa nije. Spavaj.
Ne može to biti ništa!
Nešto se strašno dogodilo gore. Provjerimo.
Pobjeći ću s Ayşe.
Dovest ću je ovamo.
A što ćeš ti s poslom?
Nahuckao si tatu.
Ako sazna, gotov si.
Nije da će otići razgovarati sa šefom.
Mogu ja dobiti jednu, dečki?
Ne srljaj. Kako ti ide faks?
Dao bi ti odgovor da je ikad bio ondje.
Što vi radite ovdje? Pušite?
Ma kakvi.
Zašto ste me ostavili s njom? Zadrijemala je.
Što sad?
Umotajmo je u sag, tata.
Kao što su Emel Sayın u onom filmu.
Daj, mali. Misliš da mi imamo takav sag?
Pomozite da je podignem.
Medete? Što radiš?
Zaspala je, pa je nosim kući.
Hej, ne stavljaj djevojku u kantu za smeće.
Nije ona još za baciti.
Prestani, za Boga miloga.
Kakav tip. Kunem se da nikad neće naučiti.
Gđo Yıldız?
Daj, tata. Moram krenuti.
Čujem te, sine. Stižem.
-Evo me. -Kladi se na Munju u prvoj.
-Kladim se na Zazua. -Ne treba.
-Što? Zazua? -Arapina, čovječe.
-Imam dojavu. -Crni pastuh…
-To je sve? Ma daj! -Kladi se na Munju.
-Tata. -Hajde, Ercane.
-Evo, sine. Nisi jeo. -Hvala, tata.
-Evo, sine. -A keš?
Da, da. Imam nešto, sine.
-Evo. Sretno s predavanjima. -Vidimo se.
-Pa… Hvala. -Evo, kompa. Kreni i ti.
Gürcane, hajde. Zar ne ideš na posao?
Ne. Neću raditi za tipa koji me stalno grdi.
Ako ti nećeš otići, onda ću ja.
Izgrdio te, ha?
Tata, a adresa?
Misliš da otac treba adresu?
Shvatit ćeš kad i ti to postaneš.
Kamo će on, jebote?
RENOME LOGISTIKA D.D.
Rekla sam mu to, ali ne želi slušati.
Naravno.
Žao mi je. G. Kani vas ne može primiti.
Ali ja ću primiti njega!
Čekajte, gospodine! Što radite?
Otac sam.
Ozlijedit ću te.
Što se zbiva, Jale? Tko je ovo?
Ja sam otac. Eto tko sam.
A ti si sigurno moćni g. Kani, je li?
-Ne razumijem, gospodine. -Gürcan! Ja sam Gürcanov otac.
Sjećaš se čovjeka
koji naporno radi
da bi ti živio u medu i mlijeku,
da bi imao brodove i stanove?
Ja sam njegov otac.
Tko je Gürcan? U kojem odjelu radi?
Da, Gürcan. Jedan i jedini.
Kad je bio ovako velik, pogledao me u oči
i rekao: „Tata, bit ću pilot.” Taj!
Gürcan… Kako se preziva?
Čuj, gospon.
Reći ću ti što mislim.
Možda jesi uzvišeni i moćni g. Kani…
Uvjeravam vas, nemamo takvog zaposlenika.
Gürcan Tırmıkçı!
Gürcan Tırmıkçı…
Tu su Güven İntepe i Gökmen Paker, ali nitko po imenu Gürcan.
Ne. Zove se Gürcan!
Gledaj bolje. Gürcan se zove.
To su moja djeca!
Zaboga, ovdje nema Gürcana.
Ne! Nećeš gaziti moju djecu!
Nikomu to neću dopustiti. Nikada!
Nitko neće gaziti moju djecu!
-Bože. -G. Kani!
Gospodine!
Aha, da.
Katatoničan je.
I vitalne funkcije su mu pomalo čudne.
-Što to govorite, doktore? Je li loše? -Mislim…
Dosta mi je vas pizdeka!
Samo zato što su osamdesete…
Ne morate to raditi!
Ovo je bolnica, jebote!
Njegovo je tijelo puno toga prošlo.
Je li on nesebična osoba?
Pretjerano.
Čini se da stalno daje i daje.
Rekli ste da ima djecu.
Svi su odrasli muškarci sposobni za sve.
Pretpostavljam da im je bio i otac i majka,
i da to traje godinama. Sigurno je tako.
U tijelu g. Medeta nije ostalo
ni trunke testosterona.
Što je to?
Spolni hormon i anabolički steroid.
Njegova pretjerano nesebična osobnost postupno mu je tijelo mijenjala
u tijelo majke.
Mozak mu se prebacio na funkciju zaštitnika i skrbnika.
Medicinskim rječnikom, žarište problema je pia mater.
Na drevnom latinskom
pia mater ionako znači „nježna majka”.
Sve je u redu
s ovojnicama dura mater i arahnoideja.
Što znači?
Što znači…
Laički rečeno,
ta muda trenutačno ima ni za što.
Doktore, rekao sam mu.
Rekao sam mu da to ne radi, ali nije htio slušati.
I eto gdje je završio!
To su moja djeca.
Ja sam im i majka i otac.
Bože dragi!
Ni ovo nikad nisam vidio.
Doktore, iz glave mu izlazi svjetlo.
Odjebite, vas dvojica.
Ne želim nikakve probleme.
Perihan! Ja sam za pozitivnu znanost! Pokupite se odavde.
Perihan!
Zahvaljujući vama je prolupao.
Doktor kaže da je poludio ili što već.
A svjetlo? Navodno je dobrota uzrok.
Tata?
Čuješ li nas, tata?
Özcane, Tercane,
Gürcane, Ercane!
Hajde, dečki. Idite u svoje sobe.
Morate rano leći, dečki.
Sretno u školi.
To su moji dečki!
Boktemazo!
Puknuo je.
Možda postoji nekakav prekidač.
Ne, cijelog sam ga pregledao.
Što ćemo?
Hajde, ponosite se. Za ovo ste vi zaslužni, gadovi!
Sram vas sve bilo.
To su moja djeca.
Bok, stolare Medet.
Mama kaže da večeras mogu prespavati.
Što je bilo? Što mu se dogodilo?
Glava mu isijava svjetlo. Doktor kaže da je to zbog dobrote.
O, ne. Molim te, Medete. Ja to ne mogu dok svjetlo gori.
Ni vrijeme ni mjesto, curo.
Ja sam im i majka i otac.
Hej, tata. Tko sam ja?
Ercan?
Koliko prstiju držim?
Pet tisuća lira bit će dovoljno.
Ako tvoj brat dobije 500, drugi treba dobiti 1000.
Tercane, odjeni nešto toplo, sine. Nemoj se prehladiti.
To su moja djeca!
Znam! Čekajte.
Nazovimo Uğura Dündara i dajmo ga na televiziju.
Što? Ne trebamo Uğura Dündara.
Bili bismo slavni, čovječe.
Istina.
Koliko ljudi na svijetu isijava svjetlo iz glave?
Naplatit ćemo to da ga vide. Ma prodavat ćemo karte!
Ne, to neće upaliti.
Ali možda možemo podići šator kao onaj u Şehzadebaşıju.
Nazvat ćemo ga Isijavajući Otac i naplaćivati 500 za ljubljenje ruke.
Što kažeš na 500 za ljubljenje ruke i 100 za rukovanje?
Slušajte. Dajmo izraditi veliki transparent.
Özcan i ja ćemo uskočiti u kamionet. Vikat ću kroz megafon.
Neće nam to trebati kad budemo u emisiji Uğura Dündara.
Tjerali biste jadnika da pleše u šatoru kao cirkuski majmun?
Sram vas sve bilo!
Medete, brate, bolje da odem.
Napokon si doživio prosvjetljenje, ali prekasno je.
Nadam se da će ti sad Bog pomoći.
Gledajte svoje posle. Ovo je naš otac i naša odluka.
-Ma mutikaša. -Točno.
Želi svoj dio.
Na nekog ste se uvrgnuli, ali ne znam na koga.
Samo se nadam da niste na majku jer sam je često proklinjao.
Svjetla će mu gorjeti cijelu noć? Ne bi li to bilo rasipanje?
Filiz, trebala bi se vratiti kući.
-Misliš da bih trebala? -Naravno da bi trebala. Hajde.
-Hajde. -U redu.
Sjećaš se stolara Medeta? To je on.
To je Uğur Dündar, ljudi!
Ovdje je.
Baki, snimaš li?
Pozdrav, dragi gledatelji.
Evo nas u ovoj maloj četvrti u Fındıkzadeu.
Uz znatiželjne poglede susjeda, evo nas pred vratima stolara Medeta,
voljenog, poštovanog i nesebičnog oca, kažu.
Začas ću porazgovarati s njim.
-G. Uğur, uđite! -Uđite!
-Uđite. -Idite u kuću.
Sad ću ući u kuću, dragi gledatelji.
Bravo!
To te ja pitam!
Ovdje Uğur Dündar. Otvorite, molim.
Biste li otvorili vrata, gospodine?
To je Uğur Dündar.
Gospodine, otvorite vrata.
Ne otvarajte.
Nemojte.
Gospodine, otvorite vrata.
Da samo otvorimo?
Čekaj moj znak. Ne otvaraj.
-Brate! G. Uğur, stanite! -Idiote!
Molim vas, otvorite vrata.
-To je Uğur Dündar. Otvorimo! -Dušo, hajde.
U redu. Otvori.
Za mnom, Baki.
Zar me niste čuli, pizdeki?
Dobro došli, gospodine.
Pomaknite se.
Baki?
Pozdrav, dragi gledatelji.
Evo me sa sinovima g. Medeta.
Sad ću porazgovarati s njima.
Rez, Baki.
Zašto niste otvorili čim sam pokucao?
Ponudite mi čašu vode.
-Dođi, Baki. -Voda!
Voda.
U redu. Kao prvo, je li bio dobar otac?
Bio je. Uvijek.
To svjetlo je poprilična promjena, ali…
Naša je ljubav postala još jača.
Naravno, kao njegovi sinovi, uložili smo mnogo truda.
Student ste?
I ja sam student, g. Uğur. Studiram.
Da, dragi gledatelji.
Sad bih se htio obratiti g. Medetu.
G. Medet…
Imate kukce.
Tata ovdje čisti. Taj mu je sigurno promaknuo.
Shvaćam.
G. Medet, prvo, kako se osjećate?
G. Uğur, osjećam se dobro.
Oduvijek sam dobar.
I moja mi dobrota nikad nije naškodila.
I sinovi su tu s vama.
Nadam se da će Bog sve blagosloviti djecom poput njih.
Dakle, g. Medet, što mislite o tom svjetlu?
Nadam se da je to nešto dobro, gospodine.
-Iskreno se nadam. -Hvala.
Pa, dragi gledatelji,
vidimo se opet idući tjedan s posve novim temama.
Rez, Baki.
Zbogom, djeco.
Hej, g. Uğur. Gospodine.
Hoćemo li dobiti naknadu za intervju? Novčanu, mislim.
Ne.
I da ste sljedeći put otvorili čim pokucam.
Da, gospodine.
Idemo, Baki.
ISIJAVAJUĆI OGORČENI OTAC FOTOGRAFIJA - 500 LIRA
Zdravo. Dobro došli.
-Izvolite. -Hvala.
-Gotovo? -Daj mu kartu.
Dobro. Izvolite.
-Platio je? -Dobro došli.
Da, plaćeno. Pusti ih unutra.
-Kartu za damu. -Dobro. Izvolite.
Pričekajte ovdje, gospođo.
-Dobro došao, Namık. -Hvala.
-Kako gospođa? -Dobro.
-Özcane! -Svjetlo će pomoći.
-Još nekoliko. -Hajde.
-Dobro. Hvala vam. -Još dvoje.
-Stanite u red. -Čekajte.
Dobit ćete priliku za fotografiju, ali požurite se.
-Brže. -Nemojmo ga gušiti.
-Kartu za njega. -Evo.
-U redu.
-Hvala. -Izvolite.
-Dušo. -Daj malo.
-Kako ide? -Sve je u redu.
-Kad ćemo ih dobiti? -Koliko?
Možete ih pokupiti za dva dana.
Evo, izgledat će ovako.
Pitali ste vidi li se na slici svjetlo.
-Vidi se. -Tako je.
Nismo prevaranti, znate.
-U redu. -Četiri? Dobro.
Tata, pogledaj ovamo.
Da, nemoj treptati.
-Požurite se. -Stiže Filiz.
Hajde, ljudi.
I ja bih htjela fotografiju.
Filiz, svi moraju kupiti kartu.
Filiz, molim te, idi na kraj reda.
-Molim te. -Ako možeš.
-Dobro onda. -Nemoj samo stajati ovdje.
-U redu. -Da.
Drži oči otvorene.
Malo bliže.
Još malo.
I…
Gotovo.
Pođite, ljudi.
Ljudi, za danas smo gotovi.
Otac je umoran. Isto vrijeme sutra.
Laku noć.
11 500 lira.
-Kako smo prošli? -Čuo si ga. 11 500 lira.
Ozbiljno? I štand s ćuftama zaradio je više od toga.
Bili smo dobri. Što on radi?
Ne želi u krevet. Samo sjedi ondje.
-Svijetli? -Da.
Pusti ga onda.
Došao sam vidjeti prijatelja.
Baš smo zatvorili.
Vrati se sutra, kupi kartu, vidi prijatelja.
-Tako ćemo, je li? -Da.
Ako ti tako kažeš.
Izvoli.
Kakav čudak. Valjda neću biti kao on kad ostarim.
Pravi je davež.
Tko je to?
G. Ercan?
To sam ja, gospođo.
Srećica Seokrećić.
Privatan razgovor, rekli smo.
Tako je. Uđite.
Nevjerojatno. Doslovno isijavate.
-Radi li i danju? -Naravno.
G. Medet, kao izdavačka kuća Diday,
ponudili bismo vam ekskluzivan ugovor.
Vašu bismo priču objavili kao biografiju
i kupili bismo intelektualna prava za biografski film.
Uključujući sva prava na igračke i ostale „popratne artikle”, naravno.
Merve, predaj ček, draga.
Projekt od 50 milijuna lira.
Jebote led…
Tako mi je žao, tata.
ČELIČNA BANKA
Kako se zovete? Srećica?
Tako je.
Djeca su mi vani prodavala karte ljudima koji me žele vidjeti.
Da, ali ovo je drukčije.
Posljednjih 35 godina bio sam im i majka i otac.
A onda se dogodilo ovo.
Nikad ništa nisam tražio za sebe. Uvijek su mi bili prioritet.
Evo vašeg čeka na 50 milijuna.
Prihvati ga, tata.
Može li se ovo ispisati na imena moje djece?
Ali ček je na vaše ime.
Merve, daj mu to, draga.
Potpišite se ovdje, molim.
Čas posla.
Gotovi smo, zar ne?
Da.
-Ercane. -Da, tata?
Gürcanee, Tercan, Özcane.
-Slušam, tata. -Da, tata?
Može li se nadoknaditi roditeljski trud?
Ne može, tata.
Ne može, zar ne?
-Može li mu se odrediti cijena? -Pa, može.
Ovo vrijedi 50 milijuna lira?
Tako je.
Onda zbogom.
-Tata? -Tata?
-Tata! -Gdje je on?
-Tata! -Kamo je nestao?
-Gdje je? -Što se dogodilo?
-Tata! -Kamo si otišao, tata?
-Gdje si? -Gdje je on?
-Tata! -Što je ovo?
-Tata! -Kamo si otišao?
-Tata! -Gdje si, tata?
Reci mi! Kamo si otišao?
Tata!
Tatice!
Nakon te noći, Medeta više nitko nikad nije vidio.
Objavili su knjigu o njemu. A i film.
Ali više nitko nije vidio stolara Medeta.
Dečki su se potpuno izgubili.
Prodali su krntiju.
Nakon toga su se i odselili.
Ja sam preuzeo radionicu.
Sebe sam stavio na prvo mjesto, naravno.
A jednoga dana…
Pošta, Hızıre.
MALDIVI
„Hizıre, pišem ti s Maldiva.
Osjećam se fantastično, hormoni su mi se oporavili.
Zahvalan sam sinovima što su mi dali priliku za ovakav život.
Vodili su me prema svjetlu.
Bez njih ne bih bio ovdje.
Ako vidiš te gadove,
reci im da znojni ne piju hladnu vodu
i da bi trebali poštovati svoje roditelje.
Sa svjetlom i ljubavlju.
Želim ti svako dobro. Medet.”
OGORČENI OTAC
Dobro se prodala?
Jako dobro.
-Moramo proslaviti. -Samo mi daj znak.
Da bar čokoladni namaz pomaže.
KRAJ
Prijevod titlova: Bernarda Komar