‫יש לי עיקרון.‬
‫אני רואה ועושה סרטים מכל הסוגים.‬
‫הנה. רואים?‬
‫רואים את זה?‬ ‫-כן.‬
‫אוסף הקלטות שלי.‬
‫כל מיני סרטים.‬
‫אתם יודעים…‬
‫כשהסרט ״עלי גפן״ יצא,‬
‫הייתה תגובה מוזרה.‬ ‫-איזו?‬
‫נכון שהסרט התרחש באחוזה?‬ ‫-כן.‬
‫בגלל שהוא התרחש באחוזה,‬ ‫אנשים התחילו למכור את האחוזות שלהם.‬
‫אחוזות בישילקוי נותרו ריקות.‬
‫אנשים לא רצו אחוזות.‬
‫חלקן נמכרו ונהרסו.‬
‫הם אמרו, ״מה זה?״‬
‫הייתה תגובה ענקית.‬
‫התגובה הזאת שימחה אותי מאוד.‬
‫אני יושב פה כל יום.‬ ‫-כן?‬
‫למרות שאני כבר לא עושה סרטים,‬ ‫אני כותב אותם.‬
‫תסריטים וכאלה.‬
‫אז…‬
‫אני לא מצליח להתאפק. גם אם זה לשווא.‬
‫אתם יודעים, ״עלי גפן״ היה הסרט הראשון שלי‬ ‫עם אחי הגדול ג׳מאל. הנה הוא.‬
‫ג׳מאל, עליו השלום.‬
‫הסרט הראשון שלי איתו.‬ ‫-זכרו לברכה.‬
‫כן.‬
‫סיגריה?‬
‫אתה עדיין מעשן?‬ ‫-אחת ביום לא מזיקה.‬
‫ואז עשיתי סרט נהדר לכל המשפחה.‬
‫בהשראת סרטים כמו ״ימים של אושר״‬ ‫ו״תהילת המשפחה״.‬
‫הסרטים של ארטם אילמז.‬
‫סרטים עם משפחות מלוכדות,‬
‫שאנשים מתחבקים,‬
‫אנשים שמתפרנסים בכבוד.‬
‫משפחה אמיתית. עשיתי סרט כזה.‬ ‫-מה שמו?‬
‫רוצה לדעת?‬ ‫-מה?‬
‫״כאבו של האב״.‬
‫אבל היה גם טוויסט.‬
‫הוספתי טוויסט.‬
‫מי שיחק בסרט?‬
‫אני הייתי האבא.‬
‫גם מאמי היה בסרט, עליו השלום.‬
‫עליו השלום.‬
‫הוא היה היזיר, קפטן היזיר.‬
‫הוא היה קפטן היזיר, חבר שלי.‬
‫אני הייתי האבא,‬
‫והצעירים היו הבנים.‬
‫כן.‬
‫גם פרידה הייתה בסרט.‬
‫סרט מעולה. תראו גם אותו.‬
‫נראה אותו.‬ ‫-קודם תראו אותו, ואז נדבר עליו.‬
‫בסדר.‬
‫- ארשאן קונרי -‬
‫אני אהרוג אותך!‬
‫קחו ממנו את המריבו!‬
‫הוא ישבור אותו!‬ ‫-לא!‬
‫הרסת הכול! אתה כבר לא אח שלי!‬
‫מה אכפת לי!‬ ‫-אתה מת מבחינתי!‬
‫יא אללה… תעזבו אותי!‬
‫יא סוחר פורנו!‬ ‫-שתוק!‬
‫עזוב אותנו!‬ ‫-מה אתם עושים פה?‬
‫כופרים!‬ ‫-אני אדקור אותך!‬
‫בוא נראה אותך!‬ ‫-יכתבו עליי בעיתון!‬
‫7,500.‬
‫סליחה. חשבתי שכבר שילמו לך.‬
‫נו באמת, ארשאן.‬ ‫אם היו משלמים לי לא הייתי… עזוב.‬
‫אם אתם רבים על שטויות כאלה,‬
‫אולי עדיף כבר שלא תהיו בקשר.‬
‫די, השלמתם.‬
‫לא, הוא צריך לבקש סליחה,‬
‫ולהבטיח לעזור באיסוף תרומות לנזקקים.‬
‫עוד פעם ״הנזקקים״?‬
‫וויי, ג׳מאל… לא ידעתי שתהיה פה.‬
‫אפשר את הדבר, בבקשה?‬
‫אתה רואה? הכול הולך לנזקקים.‬
‫איזה משחק זה היה!‬
‫עד הבוקר שיחקנו.‬
‫אנשים זרקו שם 30, 40, 50 אלף,‬
‫כאילו כלום.‬
‫אוקיי, דאסטי!‬
‫היי!‬
‫אל תחזור למשרד שלי לעולם. לך בבקשה.‬
‫ג׳מאל, לך ודי.‬
‫למען השם, בבקשה.‬
‫לילה טוב.‬
‫ארשאן, אני לא שווה כלום בעיניך?‬
‫אתה לא חייב לנקוב בסכום מסוים,‬ ‫אבל בטח יותר מכלום!‬
‫הדברים יכלו להיראות אחרת.‬
‫ואגב, זה בדיוק כמו שאמרת.‬
‫אני מת על עסקי הקולנוע! זו אהבת אמת!‬
‫טוב, להתראות.‬
‫טולאי, יקירתי, אני עוזב.‬
‫אם יש לך בגדים ישנים שאת רוצה לתרום…‬
‫יש לי מעיל פרווה שאף פעם לא יצא לי ללבוש.‬
‫באמת? פרוות שועל?‬
‫שועל ערמומי.‬
‫תיתני לי אותו? אתן אותו לנזקקים.‬
‫נראה שאני זאת ש״נותנת״ לנזקקים,‬ ‫כי עוד לא קיבלתי את המעיל.‬
‫הבנתי. סליחה.‬
‫קודם כול נרוקן את הרכב.‬ ‫נפזר ממנו את הציוד.‬
‫כבר בדקתי ברשימה.‬
‫נראה טוב.‬
‫נכון?‬
‫זה טוב.‬ ‫-זאת השכונה.‬
‫בקרוב כבר לא נמצא‬ ‫אתרי צילום באיסטנבול, ארשאן.‬
‫מה המצב?‬ ‫-טוב.‬
‫מה עם הנגרייה?‬
‫אם יש קומת קרקע פנויה, נבנה אותה שם.‬
‫יש.‬ ‫-ואם לא אז במקום אחר.‬
‫אדון ארשאן! אפשר לבקש חתימה?‬
‫בטח, למה לא.‬
‫פיירו, אתה יכול לצלם אותנו?‬ ‫-בטח.‬
‫טוב.‬ ‫-ואחת כזאת?‬
‫זוזו, חבר׳ה. יש לנו עבודה.‬
‫אדון ארשאן, יש לי רעיון לסרט קראטה בשבילך:‬
‫״יקצם ציקי ציקי צם.״‬
‫הלו… תסתלקו מפה.‬ ‫-אנחנו עושים מיליון סרטים, לא צפיתם בהם?‬
‫הדור הצעיר זה משהו משהו, ארשאן.‬
‫אני לא אשם בזה.‬
‫אדון ארשאן,‬
‫אתה בצילומים? אני רוצה לשחק בסרט.‬
‫ילד, של מי אתה?‬
‫מה זה פה, משרד הרישוי?‬
‫אני הבן של אריף, סוחר הסמים.‬ ‫מה אכפת לך?‬
‫בקיצור, יש את מועמר ואותי,‬ ‫וג׳נגו יביא כישרונות צעירים.‬
‫ג׳נגו, בוא.‬ ‫-יש גם את ברקון.‬
‫ארשאן, זה חבר שלי שסיפרתי לך עליו, סמיח.‬
‫סמיח? ואיפה השאר?‬
‫ציפיתי למישהו מגודל יותר.‬
‫שלום. איפה יהיה הקרוואן שלי?‬
‫איזה קרוואן?‬
‫ככה זה עם סמיח. הוא חייב קרוואן.‬
‫עוד לא ראית את התסריט, מה קרוואן?‬
‫אדון ארשאן, הרי אנחנו הדור הצעיר‬
‫שיצעיד את הקולנוע הטורקי קדימה, נכון?‬
‫אז קודם כול, קרוואן.‬
‫בואו נביא את כל הציוד לסט, ואז נדבר.‬
‫כן. דבר ראשון, נסחב את הקולנוע הטורקי,‬
‫ואז נצעיד אותו למקומות חדשים.‬
‫היידה.‬ ‫-ג׳נגו?‬
‫קדימה, חבוב.‬
‫קרוואן הוא רוצה!‬ ‫-בוא נעזור.‬
‫קרוואן זה דווקא רעיון טוב.‬
‫ככה נוכל לנוח קצת בין טייקים.‬
‫זה רעיון טוב אם יש לך קרוואן, אבל אין לי.‬
‫עשיתי אודישן לסרט הזה.‬
‫תפסיק, אני אבכה. מתי אתה עוזב?‬
‫מחר כך.‬
‫מחר? לא. תעזוב היום!‬
‫תסתלק מהבית שלי! שלא אראה את פרצופך!‬
‫בוא נחתוך.‬
‫סמיח, תקשיב. זה ״מחר״, לא ״מחר כך״.‬ ‫תנסה להישמע תקיף.‬
‫ארשאן, מה קורה?‬
‫האבא לאזי פתאום?‬
‫אני סתם מנסה דמות.‬
‫ארשאן, סלח לי.‬
‫במקום להגיד ״מתי אתה עוזב״, נסה…‬
‫״הצ׳אן, מתי אתה זז?״‬
‫״הצ׳אן״?‬ ‫-הצ׳אן.‬
‫מה הוא מדבר?‬
‫ארשאן, לבנים אין מבטא ולאבא יש?‬
‫לא יודע, אחי…‬
‫לעשות מבטאים ככה סתם,‬ ‫בלי לדבר עם יועץ הגייה…‬
‫לא יודע, זה לא נראה לי.‬
‫ג׳נגו, קח אותו לקרוואן‬ ‫לפני שהוא יחטוף מכות.‬
‫אני רק מנסה דמות. מה קורה לכם?‬
‫״לא באנו הנה לעשות חזרה, חבר׳ה?״‬
‫אחי, בוא נתמקד במה שאנחנו יודעים לעשות.‬ ‫הדמות שלי תהיה לאזית, ואתה תדבר כרגיל.‬
‫אז תנסה.‬
‫״תגיד לי יא נקניק, מה אתה מקשקש?‬
‫״מה נהיית לי, פושטק?״‬
‫״פושטק״? אתה לא חושב שהגזמת קצת?‬
‫טוב, בסדר.‬
‫תעשה את זה. תעשה הכול.‬
‫תקשיב, תן לי לעשות דמות לאזית.‬
‫אתה לא קורא את מה שאתה כותב?‬
‫לקפטן היזיר אין מבטא, אבל מדט פתאום לאזי?‬
‫היזיר לא לאזי?‬
‫כן.‬ ‫-אז?‬
‫אז…‬
‫בסדר, תעשה את זה.‬
‫אתה יכול להיות אלבני.‬
‫אתה יודע לעשות מבטא אלבני?‬
‫תתחיל ב״אבה מורי״ ותמשיך משם.‬ ‫-מה אתה אומר?‬
‫לא, אין לך את זה.‬
‫תאמין לי, אתה לא בנוי לזה.‬
‫לא? בסדר. תעשה את זה אתה.‬
‫מאמי יעשה הכול. בסדר? תנו לו.‬
‫היידה, חבר׳ה.‬
‫תתאספו. נצלם לפני שנתחיל.‬
‫עכשיו שכל הצוות פה.‬ ‫-האבא באמצע.‬
‫אני לא בנוי לזה, אה?‬
‫מוכנים? תצטופפו. קדימה.‬
‫טוב. קדימה.‬
‫כאבו של האב.‬
‫הנה…‬
‫זה בא.‬
‫ובלי מבטא אלבני בסרט.‬
‫וואו.‬
‫- קונרי תעשיות קולנוע בע״מ -‬
‫ארג׳אן! גורג׳אן! אוזג׳אן! טרג׳אן! בואו!‬
‫- כאבו של האב -‬
‫הביצים שלכם מתקררות! בואו!‬
‫בוקר טוב, אבא.‬ ‫-בוא, בן.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫זה המקום שלי.‬ ‫-שב. קרא לאחיך הגדול.‬
‫צא כבר!‬
‫בוא כבר.‬ ‫-אל תדחוף אותי.‬
‫אי אפשר לקרוא עיתון בשקט בבית הזה.‬
‫בוא, בן.‬ ‫-תעשה לי שחור.‬
‫תביא ביצה, דביל.‬
‫נו כבר.‬ ‫-אבא, תעשה לי בהיר.‬
‫אבא!‬ ‫-בוא.‬
‫תעשה לי בהיר.‬ ‫-בוא.‬
‫הופה!‬
‫איפה החולצה שלי?‬
‫גיהצתי אותה, אבל חסר לה כפתור.‬
‫אין נקניק היום?‬
‫אני לא אוהב נקניק.‬ ‫-אנחנו כן.‬
‫אבא, אין להם לימודים היום.‬ ‫יש טיול או משהו.‬
‫באמת? יש טיול?‬
‫הם צעירים, טוב להם לטייל.‬
‫500 יספיקו לי, אבא.‬
‫באמת? בסדר.‬
‫אתה עושה איפה ואיפה. זה לא נעים.‬
‫מה פתאום.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫רוצה ממרח שוקולד?‬
‫בבקשה.‬ ‫-הלוואי שממרח שוקולד היה עוזר.‬
‫למה אתה מדבר ככה? מה קרה?‬
‫הבוס שוב עושה לי חיים קשים‬ ‫ומאיים לפטר אותי.‬
‫לא קל לעבוד עם אנשים, אבא.‬
‫כולנו צריכים לעבוד ולהתפרנס.‬
‫אני אהיה בוס כשאסיים את הלימודים.‬ ‫-קודם כול תסיים שנה ראשונה.‬
‫היי, אבא.‬
‫אני יוצא עם החברה שלי היום, אפשר קצת כסף?‬
‫אתה אוהב אותה?‬
‫בטח.‬
‫היא רוצה לאכול ב״קריסטל״,‬ ‫ואחרי זה אולי ללכת לפארק.‬
‫5,000 לירות יספיקו.‬
‫אתה כנראה ממש אוהב אותה.‬
‫הנה.‬ ‫-בוקר טוב!‬
‫תצטרף אלינו, קפטן היזיר.‬
‫אני זז, חבר׳ה.‬
‫הגרוטאה ההיא עדיין בחוץ.‬
‫לא אמרת שהבחורים יטפלו בה, מדט?‬
‫הם יטפלו בה. שב, אמזוג לך תה.‬
‫הרכב הזה בר מינן, אבל אבא מסרב לקבור אותו.‬
‫נסענו בו המון. אני לא מסוגל.‬
‫מה שלומך, מדט?‬
‫בסדר. קח ממרח שוקולד.‬
‫איזה ממרח?‬
‫הם כבר זללו אותו. הצנצנת ריקה.‬
‫אני זז.‬
‫זרוק לי 500 לירות, אבא.‬
‫500?‬ ‫-אז אני צריך 1,000.‬
‫בסדר.‬
‫בבקשה. בהצלחה בלימודים.‬
‫תודה, אבא.‬ ‫-ביי, בן.‬
‫תן לעבור.‬
‫מדט, כל גבר שהיה רואה אותך‬
‫היה דופק לעצמו סלע בזין‬ ‫כדי לא לעשות ילדים.‬
‫מה זה פה?‬
‫איך אתה מסוגל לחיות איתם?‬
‫תגיד לי איך, מדט.‬
‫הם האריות שלי, קפטן. בחורים כארז.‬
‫ארז בתחת שלי.‬
‫״אבא, תן לי 500.״‬ ‫״אבא, תן לי 1,000.״‬
‫מה אתה, הבנק הפרטי שלהם?‬
‫אחרי הכול, אני גם אבא וגם אימא בשבילם.‬
‫מדט, עזוב אותך מהכסף.‬
‫אבל לעשות עבודות בית כמו אישה…‬ ‫זה יוציא אותך מדעתך.‬
‫די כבר!‬ ‫-תפסיק, היזיר.‬
‫הבית הזה זקוק לאישה, מדט.‬
‫אתה הולך בכיוון לא טוב.‬
‫אני מודה, זה מתאים לך,‬
‫אבל זה סיפור אחר.‬
‫אתה גרוע בתור עקרת בית.‬
‫הם הכול בשבילי, קפטן.‬
‫הייתי הופך את כל העולם בשבילם.‬
‫מדט, אתה לא מקשיב.‬
‫אתה נדיב מדי. זה לא בסדר.‬
‫הם כבר גברים בוגרים,‬ ‫ואף אחד מהם עוד לא מתפרנס.‬
‫זה לא בסדר.‬
‫אני אומר לך, אתה תסתבך.‬
‫אומרים שהאבא מאכיל את הגוזלים‬ ‫עד שהם עוזבים את הקן.‬
‫מה אתה מדבר?‬ ‫הם מחרבנים לך על כל הקן!‬
‫פשוט תעיף אותם.‬
‫אדון מדט?‬
‫היי, פיליז. תיכנסי.‬ ‫-הבאתי פלפלים ממולאים.‬
‫אימא שלך הכינה?‬ ‫-לא, אני.‬
‫אנחנו שכנים. בטח כבר הרחת.‬
‫זה טוב נגד נפיחות.‬
‫מדט, שמעת מה פיליז אמרה?‬
‫תשאירי את זה שם.‬
‫אבל אני חייב לגמול לך. אתן לך כדורי בשר.‬
‫די, לא צריך.‬
‫אני לא סובלת מנפיחות.‬
‫תגיד לי, אתה משוגע?‬
‫היא מפלרטטת,‬ ‫ואתה מגיב כאילו היא הדודה שלך.‬
‫מה כדורי בשר עכשיו?‬
‫היא לא פלירטטה איתי, היזיר.‬
‫אני אומר לך, פלירטטה!‬
‫הפלפלים הם רק תירוץ.‬
‫פרשתי מהמשחק מזמן. למה לא לפלרטט איתי?‬
‫היא חמודה!‬
‫תתאפס על עצמך.‬
‫ופל חלבה? באמת, ארג׳אן?‬
‫יכולנו לפחות לעבור במאפייה.‬
‫הברזתי מהלימודים בשביל זה.‬
‫אקח אותך למקומות הכי יפים.‬ ‫רק חכי שהקבוצה שלי תנצח.‬
‫אבא שלי יכעס נורא.‬
‫״מה את מוצאת בתפרן הזה?״‬
‫תגידי לו שאני אמנם עני, אבל שיש לי חתיכת…‬
‫איך אגיד לו דבר כזה, טיפשון?‬
‫יום אחד אגיד לו.‬
‫פשוט אניח את זה על השולחן.‬
‫אתה צוחק.‬
‫אני מדבר על תעודת נישואים, מותק.‬
‫לא תהיה לו ברירה אלא להשלים עם זה.‬
‫רק אחד, אדוני.‬
‫- ופל חלבה -‬
‫תודה.‬
‫קדימה, ״ברזל אפור״!‬
‫קדימה!‬
‫חתיכת…‬ ‫-הפסדנו.‬
‫לך לאלף עזאזל!‬
‫אוזג׳אן, תלווה לי מאייה. אני שם עוד הימור.‬
‫ארג׳אן, תרגיע.‬ ‫אתה מפזר את הכסף של אבא שלך.‬
‫אל תדחוף את האף.‬
‫אל תבזבז את זמנך, מדט.‬
‫הקרבורטור גמור.‬
‫רגע.‬
‫אדון מדט?‬
‫הנה היא שוב.‬
‫אימא שלי שולחת לך טולומבה.‬ ‫היא אומרת שזה טוב לצנרת.‬
‫תודה, לא היית צריכה.‬
‫אימא שלך אמרה את זה?‬
‫התקלקל לך?‬ ‫-כן.‬
‫אולי אתה צריך דחיפה מאחור.‬
‫טוב, זה לא התקלקל עד כדי כך.‬
‫נכון, מדט?‬
‫אימא שלי מבקשת לדבר איתך בהזדמנות.‬
‫נדמה לי שזה קשור אליי. לא בטוחה.‬
‫אבוא הערב, אחרי שאאכיל את הבנים.‬
‫בסדר. אז ניפגש אחר כך.‬
‫תעשה לה טובה כבר, גבר.‬
‫אני לא עומד במתח המיני הזה. די כבר.‬
‫היזיר, היא הבת של השכנה שלי. תתבייש לך.‬
‫מדט,‬
‫אם הציוד שלך מקולקל, אל תבזבז טולומבה טובה.‬
‫אני אקח את זה.‬
‫אני אדקור אותך, בחיי.‬
‫פתאום מצאת את הביצים שלך?‬
‫אתה לא קולט? היא חמה עליך!‬
‫בחיי, אתה דפוק בשכל!‬
‫תפסיק כבר.‬
‫יש לי כביסה לעשות.‬
‫אתה מתקדם בכיוון לא טוב.‬
‫זה ייגמר ברע.‬
‫אם לא תאכל, מישהו אחר יאכל, מדט.‬
‫לך כבר, למען השם.‬
‫הנה.‬
‫איפה הם?‬
‫הנה הם. תודה לאל.‬
‫איפה האחים שלך? דאגתי נורא!‬ ‫-מאיפה אני יודע?‬
‫מה הכנת?‬ ‫-מרק עדשים, אורז מטוגן, יוגורט.‬
‫כמו בצבא.‬
‫איפה הייתם?‬ ‫-המשמרת שלי…‬
‫היי, תירגע!‬ ‫-אל תדחוף!‬
‫דאגתי נורא!‬
‫עוד יום עבר, אה?‬
‫כן, תביא. אסתפק בעדשים.‬
‫זה טעים. מה הבעיה?‬
‫הנה, קח.‬
‫הלוזר הזה התחיל לעשן סיגריות.‬
‫הנה הקופסה.‬
‫אוזג׳אן! מה פתאום?‬
‫מה אתה רוצה?‬ ‫נראה לך שיש לי כסף לסיגריות מיובאות?‬
‫איך היה בטיול?‬
‫הפסדתי במרוץ הראשון.‬
‫שתוק, אידיוט!‬
‫ארג׳אן? מה קרה?‬
‫החברה שלך זרקה אותך?‬
‫סתום!‬
‫ארג׳אן, מה קרה?‬
‫הם אומרים שאני עני מדי.‬ ‫הם לא מוכנים שאתחתן עם הבת שלהם.‬
‫אנחנו באמת עניים, בני.‬
‫זה נכון.‬
‫אולי אתה צריך בחורה שעובדת באותו תחום.‬
‫אבא, אתה יודע מה עוד?‬ ‫הבוס של גורג׳אן פיטר אותו.‬
‫שתוק!‬
‫גורג׳אן?‬ ‫-זה נכון, אבא. הוא פיטר אותי.‬
‫לא ייתכן!‬
‫אף אחד לא…‬ ‫-תירגע, אבא.‬
‫…מפטר את הבן שלי!‬
‫אבא, תירגע.‬ ‫-אבא.‬
‫בנים שלי!‬ ‫-תירגע.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-מה הוא אמר?‬
‫תירגע.‬ ‫-הוא אמר ״אתה מפוטר״?‬
‫בבקשה, אבא.‬ ‫-תירגע.‬
‫אני אראה לו מה זה!‬
‫בסדר.‬ ‫-אני אעמיד אותו במקומו.‬
‫טוב, תירגע.‬ ‫-תירגע, אבא.‬
‫אני אראה לו מה זה.‬
‫טוב, נרגעתי.‬ ‫-תירגע.‬
‫תאכלו. שלא תהיו רעבים.‬
‫היה פתוח, אז נכנסתי.‬
‫אימא שלי הכינה פופקורן.‬
‫היא אמרה שנלך למדט הנגר‬ ‫ונראה טלוויזיה ביחד,‬
‫ונשלח ידיים מתחת לשמיכה.‬
‫אימא שלך, בחיי…‬
‫תפסיקו לצחוק!‬
‫אז נתחיל להתכונן לחתונה מחר.‬
‫אל תגידי את המילה הזאת. את מלחיצה אותי.‬
‫אז זהו זה. תשחקו את התפקידים שלכם היטב.‬
‫בואי, עלי לשם.‬
‫תיפלי חזק כדי שאבא ישמע.‬
‫בסדר.‬
‫איזמט, תביא את הסכין.‬
‫תפסיקי לדבר על פיקרט כדי שנוכל לישון.‬
‫אם היית רואה כמה רע לו…‬
‫אני מת לסיגריה, כואב לי הראש.‬
‫אני מתחנן, לכי לישון.‬
‫איך אני יכולה לישון?‬ ‫אני מפחדת שהיא תתאבד.‬
‫אל תגזימי.‬
‫אוי לא! שמעת את זה?‬
‫שמעתי מה? זה כלום. לכי לישון.‬
‫זה לא כלום.‬
‫משהו נורא קרה. בוא נבדוק.‬
‫אני אברח עם איישה ונתחתן.‬
‫אביא אותה הנה.‬
‫ומה תעשה בעניין העבודה?‬
‫שיקרת לאבא.‬
‫אם הוא יגלה, נאכל אותה.‬
‫הוא הרי לא ישאל את הבוס.‬
‫אפשר לשנורר סיגריה?‬
‫אל תגזים. איך הולך בלימודים?‬
‫איך יענה לך? הוא לא בשום לימודים.‬
‫מה אתם עושים פה? מעשנים?‬
‫לא.‬
‫למה השארתם אותי לבד איתה? היא נרדמה.‬
‫מה עכשיו?‬
‫בוא נגלגל אותה בשטיח.‬
‫כמו שעשו לאמל סאין בסרט ההוא.‬
‫בחייך, אין לנו שטיח כזה.‬
‫תעזרו לי להרים אותה.‬
‫מדט! מה אתה עושה?‬
‫היא נרדמה, אז אני מחזיר אותה הביתה.‬
‫אל תזרוק אותה לפח!‬
‫נשארו בה עוד כמה קילומטרים.‬
‫די כבר, למען השם.‬
‫איזה בנאדם. הוא אף פעם לא ילמד.‬
‫גברת יילדיז!‬
‫גברת יילדיז?‬
‫נו, אבא. אני צריך לצאת.‬
‫שמעתי אותך. אני בא.‬
‫הגעתי.‬ ‫-תהמר על ״ברק״ במרוץ הראשון.‬
‫לא, אני מהמר על ״זאזו״.‬ ‫-אני בסדר.‬
‫״זאזו״?‬ ‫-הוא סייח ערבי.‬
‫קיבלתי טיפ.‬ ‫-סייח שחור…‬
‫זהו זה, באמת?‬ ‫-תהמר על ״ברק״.‬
‫אבא.‬ ‫-ארג׳אן.‬
‫בוא, לא אכלת.‬ ‫-תודה, אבא.‬
‫בוא, בן.‬ ‫-אין כסף?‬
‫כן, יש לי, בן.‬
‫בבקשה. בהצלחה בלימודים.‬ ‫-להתראות.‬
‫אז… תודה.‬ ‫-בהצלחה.‬
‫גורג׳אן, אתה לא הולך לעבודה?‬
‫לא. אני לא הולך לעבוד‬ ‫אצל מישהו שכל הזמן נוזף בי.‬
‫אם אתה לא תלך, אני אלך.‬
‫הוא נזף בך, מה?‬
‫אבל אתה לא יודע את הכתובת.‬
‫נראה לך שכתובת משנה לאבא?‬
‫כשתהיה אבא, תבין.‬
‫לאן לעזאזל הוא הולך?‬
‫- איטיבר לוגיסטיקה בע״מ -‬
‫אמרתי לו, אבל הוא לא רצה להקשיב.‬
‫בסדר.‬
‫צר לי, מר קאני לא יכול לקבל אותך כרגע.‬
‫ואני לא מוכן לקבל את זה!‬
‫אדוני! מה אתה עושה?‬
‫אני אבא.‬
‫אני אכאיב לך!‬
‫מה קורה, ז׳אלה? מי זה?‬
‫אני אבא. זה מי שאני.‬
‫ואתה כנראה מר קאני הגדול, מה?‬
‫לא הבנתי, אדוני.‬
‫גורג׳אן! אני אבא של גורג׳אן!‬
‫זוכר אותו?‬
‫האיש שעובד קשה‬
‫כדי שתוכל לחיות את החיים הטובים?‬
‫כדי שיהיו לך יאכטות ודירות?‬
‫אני אבא שלו.‬
‫מי זה גורג׳אן? באיזו מחלקה הוא עובד?‬
‫גורג׳אן! האחד והיחיד!‬
‫הילד שהסתכל לי בעיניים כשהוא היה כזה קטן‬
‫ואמר ״אבא, אני אהיה טייס״.‬
‫גורג׳אן… מה שם המשפחה?‬
‫תראה, אדון,‬
‫יש לי כמה דברים להגיד לך.‬
‫אתה אמנם אדון קאני הגדול והחשוב…‬
‫אדוני, אני מבטיח לך‬ ‫שאין פה עובד בשם הזה.‬
‫גורג׳אן טירמיקצ׳י!‬
‫גורג׳אן טירמיקצ׳י…‬
‫יש פה ג׳ובן אינטפה,‬ ‫וגוקמן פאצ׳ר, אבל אין שום גורג׳אן.‬
‫לא, גורג׳אן!‬
‫תבדוק טוב. זה גורג׳אן.‬
‫מדובר בילדים שלי!‬
‫בחיי, אין פה שום גורג׳אן.‬
‫לא! אתה לא תרמוס את הילדים שלי!‬
‫אני לא אתן שירמסו את הילדים שלי!‬
‫אף אחד לא ירמוס את הילדים שלי!‬
‫אלוהים!‬ ‫-מר קאני!‬
‫אדוני!‬
‫כן.‬
‫הוא קטטוני.‬
‫גם סימני החיים שלו מוזרים.‬
‫מה, דוקטור? המצב רע?‬
‫כאילו…‬
‫נשבר לי מכם!‬
‫רק בגלל שאנחנו בשנות השמונים…‬
‫אתה לא חייב לעשות ככה!‬
‫זה בית חולים, לעזאזל!‬
‫הגוף שלו עבר טלטלה נוראה.‬
‫הוא אדם עם לב רחב?‬
‫רחב מדי.‬
‫נראה שהוא אחד שרק נותן ונותן.‬
‫אמרת שיש לו ילדים.‬
‫הם כבר גברים בגירים שיכולים להסתדר לבד.‬
‫אני מנחש שהוא גם אבא וגם אימא בשבילם,‬
‫ושזה נמשך כבר שנים. זה כנראה המצב.‬
‫לא נותר אפילו שביב טסטוסטרון‬
‫בגופו של מר מדט.‬
‫מה זה?‬
‫הורמון סקס וסטרואיד אנאבולי.‬
‫הנדיבות העודפת שלו‬
‫שינתה בהדרגה את גופו‬
‫והפכה אותו לגוף של אם.‬
‫המוח שלו נכנס למצב של נתינה והגנה.‬
‫במונחים רפואיים,‬ ‫הבעיה היא ב״פיה מאטר״ שלו.‬
‫כלומר, בלטינית עתיקה,‬
‫״פיה מאטר״ זה ״אימא רכה״.‬
‫אין לו שום בעיה ב״דורה מאטר״‬ ‫וב״ארכנואיד מאטר״.‬
‫כלומר?‬
‫כלומר…‬
‫במילים פשוטות,‬
‫הוא נושא איתו זוג ביצים בלי שום סיבה.‬
‫אח, דוקטור… אמרתי לו.‬
‫אמרתי לו לא לעשות את זה,‬ ‫אבל הוא לא הקשיב לי.‬
‫תראה מה נהיה ממנו.‬
‫מדובר בילדים שלי.‬
‫אני גם אבא וגם אימא בשבילם.‬
‫אלוהים.‬
‫גם לי אין שום מושג.‬
‫דוקטור! הראש שלו מאיר!‬
‫עופו מפה שניכם.‬
‫אל תסבכו אותי בצרות.‬
‫פריהאן!‬
‫אני מדען רציני… תסתלקו מפה!‬
‫פריהאן!‬
‫הוא סוף סוף איבד את זה בגללכם.‬
‫הרופא אמר שהוא השתגע או משהו.‬
‫והאור? זה נגרם בגלל טוב־לב, כנראה.‬
‫אבא?‬
‫אתה שומע אותנו?‬
‫אוזג׳אן! טרג׳אן!‬
‫גורג׳אן! ארג׳אן!‬
‫קדימה, לכו לחדרים שלכם.‬
‫אתם צריכים ללכת לישון מוקדם.‬
‫בהצלחה בלימודים.‬
‫אלה הילדים שלי!‬
‫לעזאזל…‬
‫הוא איבד את זה.‬
‫אולי יש מתג שמכבה את זה.‬
‫לא. חיפשתי בכל מקום.‬
‫מה נעשה?‬
‫תתגאו במה שיצרתם, מטומטמים.‬
‫תתביישו לכם!‬
‫מדובר בילדים שלי!‬
‫אדון מדט!‬
‫אימא שלי אומרת‬ ‫שהפעם אני יכולה להישאר לישון.‬
‫מה זה, מה קרה לו?‬
‫נהיה לו ראש קורן.‬
‫הרופא אומר שזה מעודף טוב־לב.‬
‫אוי, מדט…‬ ‫אני לא יכולה לישון באורות דולקים.‬
‫די, על מה את מדברת?‬
‫אני גם אבא וגם אימא בשבילם.‬
‫אבא, מי אני?‬
‫ארג׳אן?‬
‫כמה אצבעות?‬
‫5,000 לירות יספיקו, בן.‬
‫אם אחד יקבל 500, השני יקבל אלף.‬
‫טרג׳אן, תתלבש חם.‬
‫שלא תתקרר.‬
‫מדובר בילדים שלי!‬
‫אני יודע. רגע.‬
‫נתקשר לאור דונדאר, שיופיע בטלוויזיה.‬
‫אנחנו לא צריכים את אור דונדאר.‬
‫אנחנו נהיה מפורסמים!‬
‫זה נכון.‬
‫לכמה אנשים בעולם יש ראש קורן?‬
‫נדרוש כסף כדי לראות אותו. נמכור כרטיסים.‬
‫לא, זה לא יעבוד.‬
‫אבל אולי נקים אוהל,‬ ‫כמו זה שברובע שייח׳זדבאשי.‬
‫נקרא לזה ״אבינו המואר״‬ ‫ונגבה 500 לירות ממי שירצה לנשק לו את היד.‬
‫ארג׳אן, אולי 500 כדי לנשק,‬ ‫ומאה כדי ללחוץ לו את היד?‬
‫אני יודע. נדפיס שלט ענק.‬
‫אוזג׳אן ואני נשב במאחורה של הטנדר‬ ‫ואני אצעק במגפון.‬
‫לא נצטרך את כל זה‬ ‫אם נופיע בתוכנית של אור דונדאר.‬
‫הייתם נותנים לו לרקוד באוהל כמו קוף בקרקס?‬
‫תתביישו לכם כולכם.‬
‫מדט, אחי, אני הולך.‬
‫סוף סוף נדלקה לך הנורה, אבל כבר מאוחר מדי.‬
‫מעכשיו והלאה, אתה בידי אללה.‬
‫אל תתערב, קפטן היזיר.‬ ‫אתה לא תגיד לנו מה לעשות עם אבא שלנו.‬
‫הוא ערמומי.‬ ‫-בדיוק.‬
‫הוא רוצה אחוזים.‬
‫ירשתם את זה ממישהו, אבל אני לא יודע ממי.‬
‫הלוואי שזאת לא אימא שלכם,‬ ‫כי קיללתי אותה המון.‬
‫האורות שלו יאירו כל הלילה?‬
‫זה לא בזבוז חשמל?‬
‫פיליז, אולי תלכי הביתה?‬
‫אתה חושב שכדאי לי?‬ ‫-בטח. קדימה.‬
‫היידה.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה אור דונדאר!‬
‫הוא כאן!‬
‫באקי, אתה מקליט?‬
‫שלום, צופים יקרים.‬
‫אנו נמצאים בשכונה קטנה ברובע פינדיקזאדה.‬
‫מול עיניהם התמהות של השכנים,‬
‫אנו נמצאים מחוץ לנגרייה של מדט,‬
‫שתואר באוזניי כאב אהוב ומכובד.‬
‫עוד מעט אשוחח איתו.‬
‫קדימה, אור!‬ ‫-תיכנס‬
‫תיכנס לבית!‬
‫עכשיו אכנס לבית, צופים יקרים.‬
‫בראבו!‬
‫אדוני, כאן אור דונדאר. פתח בבקשה.‬
‫אתה מוכן לפתוח, בבקשה?‬
‫זה אור דונדאר!‬
‫אדוני, פתח בבקשה.‬
‫אל תפתחו.‬
‫אדוני, פתח בבקשה.‬
‫שנפתח לו?‬
‫חכו לסימן שלי. אל תפתחו.‬
‫אדון אור! תפסיק!‬ ‫-יא זבל!‬
‫תפתח בבקשה, אדוני.‬
‫זה אור דונדאר. בוא נפתח!‬ ‫-בוא נפתח.‬
‫טוב, תפתחו.‬
‫בוא איתי, באקי.‬
‫לא שמעתם אותי דופק בדלת?‬
‫ברוך הבא.‬
‫זוז הנה.‬
‫באקי?‬
‫שלום, צופים יקרים.‬
‫אני כאן עם בניו של הנגר מדט.‬
‫מיד אשוחח איתם.‬
‫קאט, באקי.‬
‫למה לא פתחתם לי כשדפקתי?‬
‫תציעו לי כוס מים.‬
‫בוא, באקי.‬ ‫-מים!‬
‫מים.‬
‫טוב. קודם כול, הוא היה אבא טוב?‬
‫כן. תמיד.‬
‫העניין הזה עם האור הוא חדש, אבל…‬
‫זה רק חיזק את אהבתנו אליו.‬
‫כמובן, בתור הבנים שלנו,‬ ‫גם אנחנו עשינו מאמצים רבים.‬
‫אתה סטודנט.‬
‫גם אני סטודנט, אדון אור.‬
‫כן, צופים יקרים.‬
‫כעת אפנה למר מדט.‬
‫כן, מר מדט…‬
‫יש פה ג׳וקים.‬
‫אבא אחראי לניקיון פה.‬ ‫הוא כנראה פספס אותו.‬
‫הבנתי.‬
‫מר מדט, ראשית כול, מה שלומך?‬
‫מר אור, שלומי טוב.‬
‫כמו תמיד.‬
‫אף פעם לא עשה לי רע להיות טוב.‬
‫והבנים שלך איתך.‬
‫אדוני, הלוואי שכל אחד‬ ‫יתברך בבנים טובים כאלה.‬
‫ובכן, מר מדט, מה יש לך לומר על האור הזה?‬
‫ובכן, אדוני, אני מקווה שזה דבר טוב.‬
‫אני מקווה מאוד.‬ ‫-תודה לך.‬
‫ובכן, צופים יקרים,‬
‫ניפגש שוב בשבוע הבא עם נושאים חדשים.‬
‫קאט, באקי.‬
‫להתראות לכם.‬
‫היי, מר אור.‬
‫נקבל תשלום על הראיון?‬ ‫כלומר, מבחינה כספית.‬
‫לא.‬
‫ובפעם הבאה תפתחו לי‬ ‫ברגע שאני דופק. שמעת?‬
‫כן, אדוני.‬
‫בוא, באקי.‬
‫- האבא הקורן -‬
‫שלום, אדוני.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫סיימנו?‬ ‫-תן לו כרטיס.‬
‫הנה. בבקשה.‬
‫הוא שילם, נכון?‬ ‫-בבקשה.‬
‫כן, תכניס אותם.‬
‫כרטיס לגברת.‬ ‫-בבקשה.‬
‫חכי פה בבקשה.‬
‫שלום, נאמיק.‬ ‫-תודה.‬
‫מה שלום אשתך?‬ ‫-בסדר.‬
‫אוזג׳אן!‬ ‫-טוב לדעת. האור גם יעזור לה.‬
‫תכניס עוד כמה.‬ ‫-קדימה.‬
‫תודה, אדוני.‬ ‫-עוד כמה.‬
‫חכה בתור.‬ ‫-חכה בבקשה.‬
‫אנשים, תהיה לכם הזדמנות להצטלם,‬ ‫אבל תזדרזו בבקשה.‬
‫מהר.‬ ‫-תעשו לו מקום.‬
‫כרטיס בשבילו.‬ ‫-בבקשה.‬
‫הנה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫תני לי.‬
‫איך הולך?‬ ‫-טוב.‬
‫מתי נקבל את זה?‬ ‫-כמה העתקים?‬
‫בעוד כמה ימים.‬
‫הנה, ככה זה ייראה.‬
‫רציתם לדעת אם רואים את האור בתמונות.‬ ‫רואים?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו לא רמאים.‬
‫טוב.‬ ‫-ארבעה?‬
‫אבא, תסתכל הנה.‬
‫לא לעצום עיניים.‬
‫מהר.‬ ‫-אוי, זאת פיליז.‬
‫גם אני רוצה להצטלם.‬
‫פיליז, כל אחד חייב בכרטיס.‬
‫לכי לסוף התור בבקשה.‬
‫בבקשה.‬ ‫-אם אפשר.‬
‫בסדר.‬
‫אל תעמדי סתם.‬
‫לא לעצום עיניים.‬
‫להתקרב קצת.‬
‫עוד קצת.‬
‫ו…‬
‫זהו זה.‬
‫חבר׳ה, אנחנו סגורים.‬
‫אבא עייף. תבואו מחר.‬
‫שלום.‬
‫11,500 לירות.‬
‫איך הלך לנו?‬
‫שמעת אותו. 11,500 לירות.‬
‫ברצינות? דוכן כדורי הבשר הכניס יותר.‬
‫הלך יפה מאוד. מה קורה איתו?‬
‫הוא לא הולך לישון. הוא סתם יושב שם.‬
‫הוא מאיר?‬ ‫-כן.‬
‫אז תניחו לו.‬
‫באתי לבקר את חבר שלי.‬
‫בדיוק סגרנו, קפטן.‬
‫תחזור מחר, תקנה כרטיס, תראה אותו.‬
‫אז ככה זה, אה?‬ ‫-כן.‬
‫אם אתה אומר.‬
‫בבקשה.‬
‫איזה הזוי. רק שלא אהיה כמוהו כשאזדקן.‬
‫איזה מטרד הוא.‬
‫מי זאת?‬
‫אדון ארג׳אן?‬
‫זה אני. מה העניין?‬
‫תמי דן.‬
‫אמרת שנוכל לדבר ביחידות.‬
‫כן, בבקשה.‬
‫לא ייאמן. אתה ממש קורן.‬
‫זה ככה גם בשעות היום?‬
‫כמובן.‬
‫אדון מדט, בית ההוצאה לאור ״דידאי״‬
‫רוצה לחתום איתך על חוזה בלעדי.‬
‫אנחנו רוצים לפרסם את סיפור חייך,‬
‫ולרכוש את הזכויות לעבד אותו לסרט,‬
‫כולל צעצועים,‬ ‫ומה שמכונה במערב ״מרצ׳נדייז״.‬
‫מרווה, את הצ׳ק.‬
‫זה פרויקט בהיקף 50 מיליון לירות.‬
‫בן אלף זונות…‬
‫סליחה, אבא.‬
‫מה שמך? תמי?‬
‫כן.‬
‫הילדים שלי מכרו כרטיסים‬
‫לאנשים שרצו לראות אותי.‬
‫כן, אבל זה שונה.‬
‫כבר 35 שנה,‬ ‫אני גם אבא וגם אימא בשבילם,‬
‫ואז פתאום זה קורה.‬
‫אף פעם לא ביקשתי משהו לעצמי.‬ ‫הם תמיד היו בעדיפות הראשונה.‬
‫הנה הצ׳ק שלך על סך 50 מיליון.‬
‫תגיד כן, אבא.‬
‫את יכולה לרשום אותו לפקודת הילדים שלי?‬
‫אבל הצ׳ק הוא על שמך.‬
‫מרווה, תני לו את החוזה.‬
‫תחתום פה בבקשה.‬
‫סיימנו, כן?‬
‫כן.‬
‫ארג׳אן?‬ ‫-כן, אבא.‬
‫גורג׳אן, טרג׳אן, אוזג׳אן.‬
‫כן, אבא?‬ ‫-כן, אבא?‬
‫אפשר לגמול לאבא כל מאמציו?‬
‫אי אפשר, אבא.‬
‫אי אפשר, נכון?‬
‫אפשר לחשב את זה בכלל?‬
‫כאילו…‬
‫אז זה שווה 50 מיליון לירות?‬
‫אכן.‬
‫אז סלמאת.‬
‫אבא?‬ ‫-אבא?‬
‫אבא!‬ ‫-איפה אבא?‬
‫אבא!‬ ‫-איפה הוא?‬
‫מה קרה?‬ ‫-אבא!‬
‫אבא!‬ ‫-איפה אתה?‬
‫איפה אתה?‬ ‫-איפה הוא?‬
‫אבא!‬ ‫-מה זה?‬
‫אבא!‬ ‫-איפה אתה?‬
‫איפה אתה, אבא?‬
‫לאו נעלמת?‬
‫אבא!‬
‫מאז אותו ערב,‬ ‫אף אחד לא ראה את הנגר מדט.‬
‫כתבו עליו ספר וגם עשו סרט.‬
‫- הסרט ״כאבו של האב״ שובר קופות -‬
‫אבל הנגר מדט נעלם.‬
‫הבנים איבדו את דרכם לחלוטין.‬
‫הם מכרו את הגרוטאה,‬
‫ועזבו עד מהרה.‬
‫אני השתלטתי על הנגרייה.‬
‫חשבתי קודם כול על עצמי, כמובן.‬
‫ואז, יום אחד…‬
‫קפטן היזיר, מכתב בשבילך.‬
‫- המלדיביים -‬
‫״היזיר, אני כותב לך מהאיים המלדיביים.‬
‫״אני מרגיש נפלא,‬ ‫וההורמונים שלי חזרו לעצמם.‬
‫״אני עדיין אסיר תודה לבניי‬ ‫שבזכותם התאפשר לי לחיות ככה.‬
‫״הם הובילו אותי אל האור,‬
‫״ובזכותם אני כאן.‬
‫״אם תראה את המניאקים,‬
‫״תגיד להם לא לשתות מים קרים כשמזיעים,‬
‫״ותמיד לכבד את ההורים שלהם.‬
‫״באור ובאהבה,‬
‫״כל טוב, מדט.״‬
‫ספר להיט, אה?‬
‫להיט גדול.‬
‫- כאבו של האב -‬
‫בואי נחגוג.‬
‫לפי סימן שלך.‬
‫הלוואי שממרח שוקולד היה עוזר.‬
‫- סוף -‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬