Усі питають про «Закоханих на Місяці». Що сталося?
Ми зняли цей фільм.
-Справді? -Гарний фільм. Еротика.
Але його так і не випустили. Він був спалений.
-Що? -Спалений?
-Його спалили в прямому сенсі. -У прямому?
Лишився лише плакат.
Не знаю, чи є він у мене тут,
але в кабінеті був.
Самий лише плакат. Шкода.
-Ми не змогли його врятувати. -Як шкода.
Але судячи з ваших фільмів,
вони всі вульгарні, пане Ершан.
-Хіба це не дивно? -Люба, вульгарність повсюди.
-Це передбачувано. В мене є… -Що?
-Я кажу вульгарності. Я визнаю це. -Звісно.
Але моє серце чисте. Ось що важливо.
Слова можуть бути брудними. Але якщо серце чисте, все добре.
Я спитала лише тому, що вас за це критикують.
Бо їх не можна дивитися з дітьми.
Так.
-Дитину народити легко. -Невже?
-Мені 84, але я можу стати батьком. -Не може бути!
-Якщо захочу. -Ясно.
А що потім?
Треба брати на себе відповідальність за дитину.
-Так. -Так.
ЖИТТЯ Й ФІЛЬМИ ЕРШАНА КУНЕРІ
Боріться.
-«Я хочу, щоб ти була моєю». -Я хочу, щоб ти була моєю.
«Ти не увійдеш у моє тіло, злий дух!»
Ти не увійдеш у моє тіло, злий дух!
Камеру на неї. Додай піни в рот хлопця.
Боріться.
Тюлай, розірви цього гада.
Так.
Добре?
Досить, Тюлай.
Пане Ершан, я не можу зосередитися, коли пилка не працює.
Люба, хлюпни собі в обличчя води й візьми себе в руки.
Як я вам, пане?
Я в захваті від твоєї гри.
Пане Муаммер?
Які амбіції, талант і дух!
Ми тобі подзвонимо.
-Давай. -Гаразд.
Є студент консерваторії Октай Кайнарча.
Він хотів прийти, але інститут не дозволив.
Він наче сучкуватий пень!
-Якого й бензопилкою не обтешеш! -Так.
-Заходь, дорогий. -Можна?
-«Поки вона дихає»? -Так.
-Дай йому бензопилу. -Звісно.
Хвилинку.
«Поки вона дихає» — наш кінопроєкт.
Ти будеш грати Суата.
У нього вселяється злий дух. Три, два, один.
-Даруйте? -Я ж кажу. Грай Суата.
Ти одержимий. Покажи мені.
Три, вперед.
Можна робити дихальні вправи?
Синку, можеш у парк піти.
Там свої вправи робитимеш.
Ми зайняті! Швидше!
Будь ласка, пробачте.
-Я трохи нервую. -Не варто.
Можете уявити, як мені важко.
Суат одержимий. Починай.
Давай.
Можна відвести погляд?
Не нервуйся. Давай.
Без вашого відома
я грав роль, важчу ніж те, про що ти мене просиш.
Я роками її грав!
Ти про що, синку?
«Штрикалка».
«Два яйця, одна сосиска».
«17 плюс чайові».
Я дивився ці фільми зі сльозами на очах.
Ми справді змушували людей плакати.
Можете витерти мої сльози?
Скажіть.
Змусите мене вас пробачити?
Знаєте, від чого серце б'ється в грудях?
Ви мені це повернете?
Скажіть!
Ну ж бо, скажи!
Ченґізе, синку, заспокойся.
Ченґіз? Може й не так.
Хто назвав мене?
Може, він назвав би мене інакше.
Ти надто збудливий.
Емоціям тут не місце.
Просто грай Суата.
Я знаю, що емоціям не місце в цій роботі.
Я знаю, бо мій батько теж цим займався.
Справді? Хто він?
-Ершан Кунері. -Пішов ти.
Слухай, я знайду твою маму і…
Пізно. Мені вже 25 років.
-Що ти верзеш? -Пане Ершане, я твій син, Ченґіз.
Відвали!
Я тобі кров через дупу викачаю, виродку.
Якщо це для тесту на батьківство, давай.
Запросто. Давай.
Я не брешу.
Я ваш син, пане Ершан.
Я хотів заслужити цю роль, не просто так її отримати.
Але я не міг втриматися, щоб не сказати це.
Ти не уявляєш, як важко втриматися, щоб не сказати це слово.
Яке?
-Тату. -Синку!
-Тату! -Ченґізе!
-Тату! -Сину мій!
Як я міг тебе покинути? Як я міг так вчинити?
Як твоя мама?
У тебе є брати й сестри? Вони мої?
Ершане, обережно.
-Іди до мене! -Тату!
Я сумую за твоїм запахом, якого я не знав.
-Пане Муаммере! -Не зараз!
Я надолужу втрачені роки.
Я відведу тебе в парки й сади.
Покатаю на каруселі.
Ніколи не покидай мене. Добре?
Звісно. Ми тільки знайшли одне одного.
Я добре зіграв роль?
Чудово. Тюлай візьме твій номер. Починаємо в понеділок.
-Дякую. До зустрічі. -До побачення.
От покидьок. Мені було страшно.
Талановитий козел. Налякав мене до чортиків.
Відкрий трохи. Ось і все.
Вони так і лишаться відкритими?
Люба, в нас же сцена, де тебе розтирають снігом.
Снігом?
Так, щодо цього…
Ершане, треба поговорити.
Той, хто потайки п'є «Марібу»,
отримає від мене прохучанку прямо на місці.
Оце б я в свої роки пив потайки «Марібу»!
Це ти його всім пропонуєш, Ершане.
Тут лише ми з тобою. Я все випив?
Ершане, пам'ятаєш, я в деяких сценах майже оголена?
-І про сцени поцілунків? -Ну?
Моєму партнерові це не подобається.
Можна менше голих сцен
і менше поцілунків?
Люба, це зимовий фільм.
Ми закінчимо його, поки твій ведмедик у сплячці.
-І він не протримається до святкування. -Але мій партнер ревнує.
Якщо він такий ревнивий, хай сам роздягається.
Точно! Печерна людина!
У фільмі буде Сейял, але не вся?
-Це смішно! -Нісенітниця!
Усі хочуть Сейял. Ти красуня!
Привіт.
Томріс, кохана. Ходи-но сюди.
Вітаю. Але «Марібу» не лишилося.
Ніби я прийшла сюди заради «Марібу»!
-Привіт. Я Томріс. -Ершан.
-Вітаю, мала. -«Мала»?
-Я сказав так, бо я старший. -Ага.
Ершане, Томріс — дублерка.
Вона погодилася замінити мене в небезпечних сценах.
І хіба вона не ідеально підходить на роль Асу?
Дозволь нам грати разом.
Я шукаю когось жіночного.
Привіт!
-А хто ця жіночна жіночка? -Привіт, мала. Вибач.
-Томріс! Як справи? -Чудово.
-Ви знайомі? -Дуже добре.
Ходи-но сюди. Чудово виглядаєш. Поворуши волоссям.
Що це за жіночна роль?
У сценарії є замітка, що грати має хтось жіночний.
Це інша історія, якщо для фільму. Я роблю це щодня.
Скажи: «Це жіночна роль»,
а не «потрібен хтось жіночний».
Ось яка вона відверта!
Вона божевільна!
-Сподіваюся, вона не божевільна. -Я просто жартую.
Коли ти жартома вдарив Сейял по дупі й усе таке,
я вирішила приєднатися.
Але це лише маленький ляпанець.
Ми так часто робимо в офісі.
Ляскаємо одне одного.
-Так. -Іди сюди.
Ось так. Ми завжди так робимо.
-Годі! -Я серйозно.
-Ні, серйозно. -Це круто.
Двійник не підійде, але…
Пайро цим займається.
Але я відкритий для нових ідей.
І новий хлопець Сейял ниє,
що вона буде надто роздягнена.
Нам'яти б йому боки.
Он як?
Коли це я таке казала, люба? Звідки ти це взяла?
Іноді ти трохи заздриш, люба.
Та невже?
Томріс, не віриться, що я це чую!
Ти ніколи не була ревнивою.
-Ершане, коханий. -Що, любчику?
-Треба поговорити. -Так, брате.
-Дівчата, віскі? -Звісно.
-Я не п'ю на роботі. -Ти на роботі?
-Завжди. -Вона божевільна!
-Ершане, що з нею? -Вона чудова. Я в захваті.
Але «вона божевільна!»
Байдуже. Я сприйму це як виклик.
А Сейял може грати з нами, щоб привернути увагу.
До біса. Вона хороша.
-Як актриса? -Ні, як…
-Ось, любі. -Дякую.
Отже, це комедія. Я вперше знімаю комедію.
Багато жартів і таке інше.
Я граю з Ченґізом, класним хлопцем, який грає мого сина.
Феріде грає Кумру. Є ще Шермін і Сейял, але…
Потрібен ще якийсь мужній персонаж.
Не сміши, сонечко.
Я буду такою жіночною, як того вимагає сценарій.
Але не розбивай мені серце.
Не змушуй Сейял цілуватися. Будь ласка!
Чому це?
-А що таке? -Це ж добре.
Але мені більше подобається твоя чоловіча сторона.
Ершану подобається чоловіча сторона.
-Подобається? -Так.
А Муаммер тебе може зацікавити?
Я почувалася старенькою жіночкою.
Отже, у вас є дозвіл носити зброю, але не стріляти.
Вона просто фонтанує жартами, так, Мамі?
Так, в яблучко.
Ти класна, Томріс.
Фільм називається «Час кататися на лижах».
Батько й син знайомляться ближче на лижному курорті.
ТОВ «КУНЕРІ ФІЛМ МОНТАЖ ІНДАСТРІЗ».
Деякі твої манери такі ж, як мої.
І погляд теж іноді такий же, як у мене.
Ти мій Картале!
Припини, тату.
Але так воно й є.
Іноді ти такий само, як я.
Дай мені крекер.
Ми колись зупинялися, щоб купити фрикадельки.
Зупинимося.
Ці дні вже близько. Ми все купимо. Не хвилюйся.
Що це, тату? Тут цього купа.
Дядько Ерол. Мій талісман.
Дивися, жінка ,біля машини.
Вона застрягла?
-Схоже, що так. -Допоможемо їй.
Притримай коней.
Ми ще не приїхали, а тобі вже щастить.
Поглянемо.
Вам потрібна допомога?
Привіт.
Мабуть, це акумулятор. Не заводиться.
Я в цьому не тямлю, але може поглянемо?
Схоже на дешевий позашляховик. Їдьмо.
Може, їй просто треба поршень проштовхнути.
Так, поршня їй точно не вистачає.
Не будемо марнувати час.
Ми вишлемо вам допомогу, коли доїдемо.
Буду вдячна.
Вона не наш тип. Їдьмо.
Бідна дівчинка. Чому ми її покинули?
Синку, не поспішай.
Будь альфою.
Лев би гнався за мишею?
Лев ганяється за слоном чи носорогом.
-Ти схожий на маму. -А що з мамою?
Твоя мама була янголом, синку.
Тому я в неї вірю, але я її не бачу.
ГІРСЬКОЛИЖНИЙ КУРОРТ
ЧАС КАТАТИСЯ НА ЛИЖАХ
-Берку, як ти, любий? -Вітаю, пане Аслан.
-Подбай про багаж. -Звісно, пане.
Ну ж бо, сину.
-Привіт, дорогий. Аслан Канарія. -Каналії нам тут не вистачало.
-Картал Канарія. -І ви туди ж.
Про що ти?
Дорогий, я Аслан Канарія зі своїм сином Карталом Канарією.
Ласкаво просимо, пане Аслан.
Ми бачили, як хтось застряг. Можете допомогти?
Авжеж.
Платитимете готівкою чи карткою, пане Аслан?
-Ерол. -Ерол?
Ерол Евґін.
Обожнюю Ерола Евґіна!
-Він так і сказав. -Що сказав?
Що ти його обожнюєш.
Він їде сюди?
Можливо. Ерол непередбачуваний.
Голова йде обертом!
-Дай-но ключі. -Звісно.
Може, він прийде. Ходімо.
Неджате.
Віднеси в 108-й.
Тату.
-Вони неймовірні, так? -Так.
52, 53, 52. Співвідношення росту й ваги хороше.
Пронизливий погляд.
Годинник коштує як п'ятирічна відпустка на Карибах.
-І вона не боїться намокнути. -Тату.
Бо її годинник водонепроникний.
Ходімо.
Як і будь-якому бізнесмену, мені теж важко. То й що?
Важливо піднятися на ноги.
Ти красень, синку.
Якщо завести тут хороші стосунки, ми знову будемо на коні.
Чому б нам не носити пальто по розміру?
Наше пальто нам вже замале!
Зрозумів?
Ходімо у вестибюль. Стерв'ятники вже там.
Я дізнався імена дівчат. Асу, Жале, Сюзен.
Тату, я інакше бачу жінок.
Сподіваюся, не надто інакше.
Постарайся.
Дивись, як я стараюся.
Глянь на себе! Що це, тату?
Я не можу платити за напої. Ясно?
І можеш уявити свого тата без сигари?
-Це твоє бачення? -Тату!
Синку, ми не бідні. У нас просто немає грошей. Ясно?
Ясно.
Добре.
Чудово. Яка тут атмосфера.
Познайомимося з дівчатами.
Обережно, йолопе!
Ти наступив мені на ногу. Геть від мене, недоумку.
Де наш багаж?
Ми зібрали 14 чортових валіз у відпустку,
наче ми залишимося тут назавжди.
Ласкаво просимо, брате Шадане.
Ого, Аслан! Як справи?
-Тобі пасують гори. -Дякую.
От ми й тут.
Цей навіть ходить криво, але хоче кататися на лижах.
Тату, ходімо кататися! Будь ласка!
-Поковзаймо! -Притримай коней.
-Хто це? -Мій син Картал.
Привіт, Картале. Як справи?
Дякую, дядьку Шадане.
Синку, йди пограйся зі своїм другом Карталом. Розважайся.
Хочеш пограти в настільний футбол? Ходімо!
-Що це таке? -Співаймо!
-Наступиш на тріщину, зламаєш… -Іди грайся.
-Вони сподобалися одне одному. -Так, брате.
Аслане, ти завжди тут, в Улудаґу.
-Завжди у відпустці. Я заздрю. -Якби ж то!
Гаразд. Дай мені влаштуватися.
Ага, добре.
Саме те, що мені треба.
Можна побути в горах без цих пітекантропів?
Дядьку Аслане! Аслан прийшов!
Я випалю тобі очі.
Дякую, тату.
Ось тобі!
Я просто хочу розважитися на вихідних.
Не додавай романтики, Жале.
Не кажіть дурниць.
Я не шукаю Снігового принца.
Улудаґ не такий, як раніше.
Тут немає принца, лише маленькі діти.
Як щодо цього?
Дуже цікаво.
Запасний варіант.
Старенький якийсь.
Дай подивлюся. Він гарний.
Підходить.
Сніговий принц.
Ви все чули?
Ні, просто читаю по губах.
Аслан Канарія.
Асу.
Сюзан.
Жале.
Ажлан?
Жале.
Семіх?
Жале.
Ґюрчан? Ердал?
Хіба ви не читаєте по губах?
Я просто задивився в твої очі. Жале.
Ви йдете на вечірку Білої ночі?
Думаю, так.
Треба перейменувати її на Темну ніч, якщо ви не підете.
Побачимося на спусках. Бувайте.
Мені подобаються ініціативні.
Чого це ти так радієш?
-Дівчата на нас задивилися. -Бий по м'ячу!
Тато каже, щоб за тобою бігали. Бий!
-Чого ти кричиш? -Я сказав, бий!
Привіт. Ти все ж таки приїхала.
Вибач, я не зміг надіслати допомогу.
Нічого. Я звикла сама про себе дбати.
Може, не варто було просити про допомогу.
Що тебе приваблює в горах?
Я не знаю.
Може, їхня чистота.
Чи може те, як природа існує сама по собі.
Ти не така як усі.
Боюся, що так.
О снігу, коханцю…
Пані.
Прошу. Картал — жвавий молодик.
Не треба нудити його віршами в нашу коротку відпустку.
-Тату. -Ходімо.
-Гарного дня. -Ходімо. Вам теж.
Годі, тату!
Що це за поетична нісенітниця? «У Мері була спідничка».
Ми тут, щоб кататися. На лижах і дівчатах.
Картале, їдьмо вперед.
Ви що робите? Геть здуріли?
Я покатаюся на санках. Ходімо!
Ось вони. Поговори з нею.
Агов. Це найзагадковіше місце на цій горі.
Називається Оюктепе.
Якщо подивитися на сонце, побачиш снігових фей.
Що це за маячня?
Забудь про фей! Останній купує випивку!
Досить ляси точити. Поїхали!
Швидко! Вперед!
Ви не змагаєтеся?
Я ніколи не змагаюся.
Спіймайте мене, якщо наздоженете.
А що, можу не наздогнати?
Спробуйте, кокосику.
Він божевільний!
Так швидко їде!
Він занадто азартний. Для нього це погано.
Для мене це мінус.
Ви приїхали.
Що, надто довго?
-Ви втомилися? -Змерзла.
Знімай взуття.
Зняти взуття?
Тільки без фокусів.
Мені холодно.
Твоє тіло занадто гаряче.
Я охолоджу його снігом.
Снігом?
-Так. -Але мені холодно.
Так холодно.
Мені так холодно!
Я думав, від снігу морозить, але насправді він пече.
Я оживлю тебе своїми руками.
Занадто холодно!
Я врівноважую.
Дядьку Аслане! Що ви робите?
Тіло Сюзен стає трохи, знаєш…
Я врівноважую, натираючи її снігом.
-Урівноважуєш снігом. -Так.
Я піду. Бувай.
-Сюзен. -У мене є ідея.
Дядьку Аслане, врівноваж і мене!
-Будь ласка, врівноваж! -Припини, хлопче.
Я теж хочу! Мені так холодно! Страх!
Не відкривається. Урівноваж і мене.
-Я не можу тебе врівноважити. Ти теплий. -Благаю, дядьку Аслане!
Мені не тепло. Я мерзну. Будь ласка.
-Ну ж бо -Добре! Боже! Я врівноважу тебе.
Зроби це. Як добре! Ого!
Потри мені животик.
Дядьку Аслане.
Ого! Так приємно! Я ще ніколи такого не відчував!
Боже, благослови ці руки!
Якого біса?!
Тату! Дядько Аслан натирає мене снігом, щоб зігріти.
Он як? Якщо зігріває, то добре.
Шадане, присягаюся, я просто натирав снігом, щоб…
Гаразд. Як скажеш.
Давай, Галактико.
Пограйся з санками. Залиш дядька Аслана.
-Я робот. Робот мого татуся. -Давай.
Та пішло воно!
І переміг.
-А я думаю, ти програв. -Згодна.
Привіт.
Кумру. Ти не катаєшся?
Ні.
У дитинстві я не ступала на свіжий сніг.
Щоб не зіпсувати його красу.
Дякую за шкільний урок літератури!
Давай, Жале.
Хочеш побачити снігових фей?
З радістю.
-Добрий вечір. -Добрий вечір.
Я добре катаюся!
Ненавиджу вихвалятися, але ця траса нереальна!
Я цього не очікував.
Хіба Улудаґ не чудовий, пане Шадан?
Так. Але він чудовий завдяки людям.
З вами тут краще.
Ти часто сюди приходиш.
Ми приїхали сюди на екскурсію.
Як би я собі це дозволила на зарплату вчительки?
Вставай! Потанцюймо!
Підйом.
Станцюй!
-Чим тебе приваблюють гори? -Що?
«Чим тебе приваблюють гори?»
Хто тебе цьому навчив?
Потанцюй з Асу та дівчатами. Шаді теж там.
-Усе добре, тату. -Поглянь, як Шаді танцює.
-Іди до них. Давай! Ні, тату.
Чудово. Ти молодець.
-Іди сюди. -Що ти робиш, Шаді?
Хочеш побачити танець? Гаразд.
Брате Шадан.
Аслане, як справи?
Танці. Можна сісти тут?
Звісно, сідай.
Діти люблять танці.
Я тут для того, щоб мій син розважився.
Я дуже зайнятий.
Твій син залицяється до дівчат.
Він нічого не розуміє.
Він виглядає готовим і сміливим.
Він такий.
Пам'ятаєш наше минулорічне парі?
Пам'ятаю.
Ось ідея.
Перший, хто завоює одну з дівчат, отримує п'ять мільйонів.
У всіх цих дівчат татусі-мільярдери.
Ти здурів?
Схоже, у твого сина є шанс.
Зовсім ні. Твій син виглядає розумнішим.
-Він розумний. -Як думаєш, хто переможе?
-Переможець матиме п'ять мільйонів. Згода? -Так.
Котра година?
Лише пів на дванадцяту.
Я говорив з діджеєм. Він поставить твою пісню.
Іди на танцпол за дівчатами.
Ми з Шаданом уклали парі. Не підведи мене.
-Навіщо тобі парі? -Просто зваб дівчину.
-Будь ласка. Благаю тебе. -Ні, тату. Це я тебе благаю.
Присягаюся, я покажу всім свою майку.
-Покажу! -Не треба!
-Добре! -Танцюй.
«Танець курчати». Постав.
Моя пісня! Відійди!
Усі! Дивіться на мене!
Ми програємо 1:0, але не здавайся. Ти переможеш.
Я б переміг, але…
Молодець. Так тримати.
-Кумру? -Цей танець був щось!
Пішла звідси!
Забудь про Кумру. Зосередься! Давай!
Цей гад вміє рухатися.
Але він нас не переможе.
Нізащо.
Ти такий милий!
Глінтвейн для всіх! Я плачу!
Я проміняю мільйони в своєму гаманці
За твою любов у моєму серці
Нащо багатство, коштовності, гроші
Коли тебе немає поруч?
Іноді радість, іноді горе
Ми живемо день за днем
Солодкі дні, гіркі дні
Завжди разом під одним дахом
Золото, срібло, діаманти
Смарагди, перли, рубіни
Нікого не радують
Одна щира посмішка, одне добре слово
Один поцілунок, один погляд це все, що мені потрібно
Уперед, друже.
Чекай, тату. Я дозволю Кумру зайняти моє місце.
Я хочу стати клубком у твоєму горлі
Коли ти ридаєш
Щоб ти пам'ятав мене
І не зміг забути ніколи
Я хочу стати сльозою
Яку ти не можеш пролити
Щоб ти пам'ятав мене
І не зміг забути ніколи
-Що це, тату? -Заспівай «Оперу». Іди.
Гаразд.
«Опера».
Ось вона, опера
Барвистий, жвавий світ
У моїй душі вона живе
Я відчуваю її вічну любов
Наповнену балетом і коханням
Усі ці зінгшпілі
Увертюри, тріо
Дуети й хори
«Викрадення із сералю»
Безсмертна «Травіата»
Опера, опера
Замовкни!
Чорт тебе забирай!
Ти висмоктав з нас життя своєю «Оперою»!
«Нуль» від Великої Британії.
«Нуль» від Німеччини.
«Нуль» від Великої Британії.
Нуль!
Тату! Нуль!
Аслане, твій син щойно отримав нуль балів.
Шаді, настав час сяяти. Покажи всім, як це робиться!
Браво!
Браво! Чудово!
Це мій Шаді! Ти чудово впорався, синку!
Молодець.
Дурний гусаку!
Молодець, синку.
Ти чудово співав, Шаді.
-Ти теж нічого. -Дякую.
«Око тигра».
Як із цим змагатися?
Нічого собі. Снігова баба?
Так. Тому морква невикористана.
Прийдеш пограти в «Ерудита»?
«Ерудит»? Звісно, прийду.
Пане Аслан! Влучила!
Дядьку Аслане! Я влучив!
Засадив прямо між ніг!
Господи, даруй мені терпіння.
Сніговий принц стурбований.
У мене проблеми з бізнесом.
-Але кохання не чекає. -Так.
Хоча б сніжку кинь, синку.
-Давай. -Настрою немає, тату.
Синку, поглянь на Шаді. Давай!
Tiens, attends!
Je t'ai eu!
Поговори з ними французькою.
-Припини, тату! -Присягаюся, я заберу тебе зі школи!
Пане Аслан! Глютен морхен!
Як вас звати? Штани обісцяти!
Ти програєш парі.
Твій син нічого не показує.
Хто його зна. Вони просто граються.
Припини мене лоскотати, ведмедику, бо я тобі покажу! Дівчата!
Правда? Побачимо.
Ти пошкодуєш! Припини!
Вона мене обпісяла!
Клянуся, вона щойно попісяла на мене!
Слухай, ведмедику!
Глінтвейну? Я приніс у флязі.
Як люб'язно!
Сподіваюся, доброзичливість допоможе.
У цьому світі.
Я помітила, що ти багато фліртуєш з Асланом.
Це марнування часу. Він не зацікавлений.
У нього забагато розуму. Можеш взяти його.
Справді? Але це саме це тобі й треба.
Припини.
Дядьку Аслане, ми помремо, якщо впадемо?
Не ворушися.
-Тобі страшно? Не бійся! -Годі, Шаді.
У тебе забагато енергії, Шаді.
Саме так. Не можу втриматися!
Дядьку Аслане, сьогодні вечір «Ерудита».
Я так підготувався!
Рознесемо дівчат!
Справді?
Шаді, ти такий розумник!
Якби Картал був таким, як ти.
Маємо, що маємо. Він хороший, але тупенький.
Так.
-А ти такий кмітливий! -Це правда. Я такий, як є.
-Шаді. -Так?
Спускайся й перевір, чи я там.
-Вниз? Зараз перевірю. -Стрибай.
Я в порядку, дядьку Аслане.
Я приїду за тобою після катання.
Я почекаю.
Гаразд.
Довбень сраний.
Вилупок.
Він просто зник.
Впасти міг і я.
Як же не пощастило.
Ну й нехай. Почнімо. Вони приєднаються пізніше.
Треба дочекатися звістки від Шаді.
Я тут.
-Ви ще не починали? -Ні.
Цей віслюк зламав ногу.
На щастя, голова ціла, як і його старий.
Що ти накоїв, любчику?
Ми всі так хвилювалися за тебе. Бідолаха!
Я впав з підйомника.
-Я живий завдяки дядьку Аслану. -Не кажи так.
Дивіться, червоним зробили.
Шкіра.
Чудово.
Наша черга.
-Маїскул. -Пишеться «маюскул». Це з французької.
-З «ю»? -Я думав, з «ї».
Гадки не маю.
Гадаю, можна дозволити.
Добре. Моя черга?
ПРУТНЬ — О Е
Пас.
Гаразд. Тоді я.
«Срака».
Ти такий кумедний, Шаді!
«Сраку» можна?
Гадаю, можна сраку.
Ти завжди мене смішиш!
Я пас. Це мені не до смаку.
Бо це такий несмак.
Справді? Хто ти така, щоб вирішувати, що весело, а що ні?
Не варто нахабніти.
-Он як? -Тату, будь ласка.
Тоді на добраніч.
Усе через «сраку».
Кумру, чекай.
Я йду спати. Поговоримо завтра.
Але…
У мене є!
Дірка.
Дір-ка.
П'ять букв. Дірка.
Дядьку Аслане, він написав «дірка». Можна?
«Сраку» можна — можна й «дірку».
Якийсь абсурд. Яка ще дірка?
Не скажу, що за дірка, але я б у неї пірнув.
Так, Аслане?
Так.
Бачили автограф Ерола Евґіна, який той дав Карталові?
Ерол Евґін! Моя мама його обожнює!
І моя.
Я теж його люблю, але зараз мені потрібен лише цей хлопець.
Де ти вчився?
В коледжі пана Шадана. Він татків.
В нас є школа. Група «Шадан».
Нічого собі! «Група»?
Розумієш, Аслане, це лише гра.
Іноді ти виграєш, а іноді програєш.
Але я не повний невдаха.
На все свій час.
Ні, звісно.
Але поговоримо завтра.
-Звісно. -Гаразд.
На добраніч.
-На добраніч. -Солодких снів.
-На добраніч. -Побачимося уві сні.
Дупа.
-На добраніч. -На добраніч.
Так!
-На добраніч. -На добраніч, люба.
-Що таке? -Я йду.
Мені не подобається тут.
Картале, благаю тебе, синку.
Завтра поїдемо разом із гарним настроєм.
-Я для тебе наче до коняки. -Будь ласка, не треба.
Я наробив помилок, але я все компенсую.
Ну ж бо, синку.
Я більше не піду з тобою у відпустку.
Це може бути востаннє.
Але прошу, довірся мені.
Мені сумно, що ти мене не знаєш.
Я тебе дуже добре знаю.
Надто добре.
Обійми мене.
Давай. Заради дядька Ерола.
-Не вплутуй його. -Будь ласка.
Ну ж бо.
Татусь.
Татусь іде!
Це мій хлопчик. Вір мені.
Вихідних було достатньо.
Дядьку Аслане! Вгадай що!
Ми заручилися!
А ось таке ви бачили?
Мій дурний гусаку!
Я здивований.
Вітаю. Ідеальна пара!
-Покатаймося! -Ми виїжджаємо, друже.
Дядьку Аслане, батько Асу мільярдер!
У нього мільйон мільйонів!
Не сміши мене, ідіоте. Тисяча.
Звідки мені знати?
Звідки йому знати?
-Тоді до побачення. -Бувай!
Мушу сказати, ти той ще бізнесмен, Аслане.
-Ось так. -Дякую.
Приходь до мене на чашку кави в Стамбулі.
-З радістю. -Гарної подорожі.
Дякую.
Що це, тату?
Дозвольте заплатити.
-Можна мені конверт? -Звісно.
Ось автограф Ерола. Можеш взяти.
На можу повірити!
Так він і сказав.
-Що? -Ти не повіриш.
Що це за гроші?
Пам'ятаєш моє парі з паном Шаданом?
Я не на тебе ставив.
Бо я тебе знаю.
Ти розумний і зібраний хлопець із маленькими особливостями.
Ти не виконуєш наказів.
Але Шаді зовсім не такий.
Вперше побачивши Шаді, я поглянув на його штани.
Ліва штанина була вищою за праву.
Це означало, що він ідеально підходить для цієї роботи.
А Жале… Вона романтик.
Я зробив їй комплімент.
Жале була небезпечною для тебе, але не для Шаді.
Сюзен знає, чого хоче.
Я скористався можливістю натерти її снігом.
Це віддалило її від тебе.
Можна сказати, я її заплутав.
Асу зневажлива людина.
Вона хоче лише розважатися.
Шаді ідеально підходив Асу.
Вона жадала мати власну брудну свинку.
Але я не міг залишити це напризволяще.
Я замовив «Танець курчати».
Щоб він виглядав симпатичним.
Я вибрав твою пісню в караоке — «Опера».
Історія повторюється.
Ти мав отримати «нуль».
Я скинув Шаді з підйомника.
Зламав йому ногу.
Це викликало співчуття Асу, бо йому потрібен був хтось.
Але треба було перестрахуватися.
Я дав йому «а», щоб він міг підібрати слово «срака».
І бінґо!
Дурень був у кишені Асу.
О господи!
Ходімо!
П'ять мільйонів лір?
Як ти міг бути таким впевненим? Що як я б сподобався одній з дівчат?
Жінки не дадуть тобі шансу, якщо тебе цікавить інша жінка.
Запам'ятай це. Ходи сюди, Кумру.
-Привіт. -Ось твій мільйон лір.
Ти не міг увійти в роль, коли закохався в когось іншого.
Тому я поставив усе на Шаді. Зрозумів?
Очманіти! Наші стосунки теж були брехнею?
Не знаю.
До Стамбула ще далеко. Ви порозумієтеся.
Ви гарно виглядаєте разом.
Я візьму. Заходьте.
Ходімо.
Сідай.
Слухай. Як щодо них?
Навіть близько не рівня Шаді.
Це точно.
-Будьмо. -Будьмо.
КІНЕЦЬ
Переклад субтитрів: Антон Бєлов