NETFLIX UVÁDÍ
SANATORIUM PANNY MARIE U PRAMENE 5 KM
Určitě nemám jít s tebou?
Ne. Někdo by vás mohl poznat.
Dobře to dopadne. Díky za odvahu.
Očekávali jsme ji.
Ta nová už dorazila. Máme vše.
Podpis z krajské rady,
lékařskou zprávu
i manželův souhlas s hospitalizací.
Dobře.
Ještě přišlo tohle.
Samuelovi to nebude vadit.
Je to od lékaře, který doporučil hospitalizaci.
„Pacientka typicky mívá na vše odpověď,
třebaže kvůli tomu musí lhát,
což umí velmi obratně.
Její lži mohou být v rozporu s jejím předchozím tvrzením…“
Jakmile je s tím konfrontována,
rychle přijde s vysvětlením, proč byla prvně nucena lhát,
zatímco nyní říká pravdu.
Nepodceňujte ji.
Díky svému intelektu dokáže snadno oklamat naivní jedince
i nezkušené psychiatry.
„…nezkušené psychiatry.“
Naštěstí nejste ani jedno, dr. Ruipérezi.
- Jak se jmenujete? - Alice Gouldová.
- Není to vaše dívčí jméno? - Používám ho radši.
- Místo narození? - Plymouth.
Otec byl Angličan, ale mám španělské občanství.
Povězte mi o něm.
O otci?
- Měli jsme se rádi a vážili si druhého. - Je v tom rozdíl?
Ano. To první značí lásku.
To druhé vzájemný obdiv a hrdost.
- A vaše matka? - Zemřela, když jsem se narodila.
Měla jsem jen otce, než jsem poznala manžela.
Máte šťastné manželství?
S Heliodorem jsme si vždy rozuměli.
Nudíme jeden druhého už 16 let a nestěžujeme si.
Co pan Almenara dělá?
Rozhazuje mé peníze v pokeru. A hraje pólo.
- Nemá školy? - Ne.
Prý studoval právo, ale tomu nevěřím.
Chudáček je úplně bez vzdělání.
- A vy? - Já ne.
Pardon.
Vystudovala jsem chemii.
Věnujete se výzkumu?
Tak trochu.
AROGANTNÍ, NESNÁŠÍ MANŽELA
Jsem vyškolený detektiv.
- Víte, kde jste? - V blázinci.
Raději na psychiatrické klinice. Či v sanatoriu.
Ale víte přesně, proč jste tady?
Jistě. Legálně mě unesli.
Kdo?
Můj muž.
Podle záznamů
jste se ho třikrát pokusila zabít.
Otrávit ho látkou, kterou běžné testy neodhalí.
Váš muž to zjistil, zavolal dr. Donadíovi a ten nařídil vás ihned umístit k nám.
To není pravda.
Povězte mi jedno.
Byl to vlastní jed?
- Neuměla bych ho připravit. - Zvláštní.
Když jste studovala chemii.
Povězte mi jedno.
Kdybych tu musela podstoupit operaci, třeba vaječníků,
operoval byste mě vy?
Jistěže ne.
Zvláštní, když jste lékař.
- Mám jinou specializaci. - Já též, navíc se jí nevěnuji.
- Těm zprávám nevěřte. - Mám věřit vám?
Nejsem tu z rozhodnutí soudu, nikdo mě z ničeho neobvinil.
Ani jsem se doktorovi k ničemu nepřiznala.
Stejně tak odmítám, že jsem nemocná, jen mě legálně unesli.
Celé je to léčka.
- Čí? - Heliodorova.
Nemám důvod ho trávit.
Což se o něm říct nedá.
Chcete tím naznačit,
že se pokusil otrávit on vás?
Ano.
Proč by to podle vás dělal?
Samozřejmě aby mohl volně nakládat s mým majetkem.
Kdybych ho chtěla otrávit, proč by s tím nešel na policii?
Aby vás ušetřil potíží.
A zkusil vyléčit.
Kdyby mě nahlásil,
soudem jmenovaný správce by mu zabránil rozfofrovat můj majetek.
Nedává vůbec žádný smysl, abych se manžela pokoušela zabít.
Přiznala jste, že k němu cítíte velkou averzi.
Ano, Heliodoro je křupan.
Ale řekněme, že jeho inteligence je nepřímo úměrná jeho kráse.
A já krásu zbožňuji, pane doktore.
Ujišťuji vás, že nemám důvod zbavovat se tak nádherného doplňku.
ČISTÁ PARANOIA
- Pardon. - To nic, Montse. Pojď dál.
Montserrat Castellová, zástupkyně ředitele.
Provede vás prvními kroky.
- Ještě něco? - Ano.
Chci vědět, kdy se vrátí pan Alvar.
Za dva nebo tři týdny. Až se vrátí z dovolené.
Ale nebojte. Jste v nejlepších rukách.
Naše zařízení je velmi rozsáhlé.
Máme tu společné prostory, kam mohou pacienti přes den chodit.
Včetně několika hektarů lesa za budovou.
Navzdory omezením se budete cítit dostatečně volně.
Pan ředitel zavedl dílny.
Věří, že když se pacienti cítí užiteční, pomáhá to jejich zotavení.
Moderní psychiatrie.
V deset hodin se pokoje zamykají až do rána.
Svět na druhé straně se řídí úplně jinými pravidly,
než jste zvyklá.
Pokusím se přizpůsobit, Montse.
To doufám. Teď jsou na řadě dva nejtěžší kroky.
I snubní prsten?
- Uvnitř nesmíte mít žádné osobní věci. - Dobře.
A co cigarety? Můžu si naposledy zapálit?
ÚVOD DO PSYCHIATRIE
ALENKA ZA ZRCADLEM
Ani knihy?
- Co ty komu udělají? - Nemůžete si nechat nic.
Prosím. Jen jednu.
- Vyberte si, kterou chcete. - Tuhle.
PŘÍZNAKY A DRUHY PARANOIE
Ten druhý krok snad nebude tak drsný.
Otevřít.
- Teď kalhotky. - Prosím?
Kalhotky.
Do dřepu.
Jako když se potřebuješ vykadit v přírodě.
Obleč si to.
Ano?
Ano, ještě je uvnitř.
Převléká se.
Jistěže musí jíst.
Tak dobře.
Máme povolení ke vstupu.
Můžu s vámi na večeři a pak vás zavést na pokoj.
Ne.
Nemám hlad, díky.
Můžeme?
Pustíte nás?
Poslední rada.
Za těmi dveřmi zapomeňte na to, kdo jste venku.
Počínaje vaším jménem.
Co je s ním?
Alice Gouldová. Pěkné, ale jiné. Až moc.
Tady jsou si všichni pacienti rovni.
Ráno vám přinesou toaletní potřeby.
Kdybyste něco potřebovala, dejte vědět.
Zhasínáme.
JÁ HO NEZABIL, TO TY.
KDO TO POSLAL?
Něco se tam muselo stát,
ale policie mě neposlouchá.
Prosím pomozte mi, Alice.
Zjistím, co se vašemu synovi stalo.
TRAGÉDIE V RODINĚ DEL OLMOVÝCH
Jak se to do prdele práce mohlo stát?
Požár někdo založil.
Když jsem přišel, pokoje byly otevřené. Dostali se až k hlavnímu vchodu.
Zkontroluj, že je zamčená brána.
Musíme to tu zajistit.
Samueli!
Máme další problém.
Z cesty! Pusťte pana ředitele!
Co tady děláš?
Dnes tu bude každá ruka dobrá, Samueli.
Zavřete je na pokoje. Běžte!
Vrazi!
Kam jdeš? Pojď sem.
- Klid, prosím. - To by stačilo.
Šup do umývárny.
No tak, dámy. Pospěšte si.
Vylijte ty nočníky. Slyšíte?
Dovnitř, pohyb.
Nočník se musí vylít. Šup.
No tak. Polezte z těch van.
No tak, dámy. Hněte sebou.
Co se děje? Ještě spíme, nebo co?
Vylij ten nočník.
A trojka je volná. Jinak si jdi vyčistit zuby.
Tak šup, dámy. Nemáme na to celý den.
Dobře.
No tak, dámy.
Proč jsi přišla?
Kdes byla?
Já…
Já neumřela.
Promiňte, to je moje místo.
Já netušila, že se přidělují.
U mě udělali výjimku.
Seďte.
Vejdeme se sem oba.
A podle toho vašeho výrazu teď určitě nechcete být sama.
- Smíte pít víno? - Jistě.
Sedí před vámi ten nejpodivnější blázen tu.
Jako jediný si to přiznám.
Kdežto vy taky nejste nemocná, viďte?
- Ne. - Na to si připijeme.
Vidíte? Jsem výjimka.
Ignacio Urquieta.
Alice. Alicia. Těší mě.
Co naši Alenku přivádí do říše divů?
Nemáš korzet. Máma ho nosila.
Padej, ty všiváku!
Ten obr tě možná ochrání, ale pořád jsi špína,
co nerozezná dámu od kurvy, jako byla tvoje matka.
To nic.
Neboj.
Jestli tě to uklidní, dělá to všem ženám.
Kolikrát už skončil v kleci.
Kde?
Tam bys skončit nechtěla, věř mi.
Naštveme ji. Uvidíš.
Co se děje?
Kouříš?
Nejdřív víno, teď zapalovač. Jsi privilegovaný muž.
- Tobě už všechno zabavili, co? - Dokonce i spoďáry.
Buď ráda, žes tu nebyla před lety.
Ten nový ředitel, Samuel Alvar, tu všechno změnil.
Sundal mříže z oken,
odemkl dveře, povolil volný pohyb.
Ano, to vím.
Každý ho chválí, ne?
- Znáš ho? - Ne.
Ale ráda bych.
I na těch nejstrašnějších místech vznikají krásné věci.
Jak se sem dostali?
Dvojčata se tu narodila.
Oba rodiče byli slabomyslní.
Odmala jim říkáme Romulus a Remus.
Romulus a Remus. A který je který?
Romulus se opičí.
Celý den všechny napodobuje.
A Remus nemluví.
- A ona? - Podle Romula jeho sestřička.
Když už ho nebaví blbnout, sedává s ní. Chrání ji.
- A je to opravdu jeho sestra? - Ne.
Ale on si to myslí.
Zabil by každého, kdo řekne opak.
Zabil?
To přeháníš, ne?
Vůbec ne.
Chci řídit!
Hotový rej čarodějnic.
Oběť je mladý muž.
Utrpěl mnohočetná zranění.
Pravděpodobně bodnou zbraní.
Máme tělo přesunout někam, kde bude na ohledání větší klid?
Ne, o tom rozhodne koronerka.
- Víme, kde je Lucía? - Už jede.
- Kdo má přístup do pokoje? - Jen pacienti z pavilonu.
Samí muži?
Ženy jsou jinde. Schází se jen ve společných prostorách.
Nikdo se ničeho nedotýkal?
Asi jsme právě našli vražednou zbraň.
KDO TO POSLAL? 24. LISTOPADU 1978
Promiňte, můžu si přisednout?
Jsem Alicia.
Jsem tu nová.
Znal jste mladíka jménem Damián García del Olmo?
Nenamáhej se, děvče.
Tady náš přítel je mutista.
Nemůže mluvit?
MŮŽU, ALE NECHCE SE MI!
Jestli ti něco vrtá hlavou
nebo se chceš dozvědět víc, můžeš si promluvit se mnou.
Jsem autor teorie devíti světů.
Můžu ti dát odpověď na všechny otázky.
Žádné nehledám. Díky.
Všichni něco hledáme.
Šílenství je jen nejrychlejší způsob, jak to najít.
Hej!
Nech ji!
Romule.
Hej. Uklidni se. Klid. Podívej se na mě.
Romule, klid!
- Pusť mě! - Klid!
Nech ho!
Romule! Podívej se na mě!
Přestaň!
Klid.
Klid, Romule.
No tak. Klid.
Tiše.
Alicio, máš sezení.
Uklidni se!
- Klid! - Podívej se na mě!
ARCHIV VSTUP ZAKÁZÁN
Dále.
Césare, nechám vás o samotě.
- Vítejte, Alicio. - Díky.
Pojďte dál. Posaďte se.
Jsem César Arellano.
Vedu tu klinické služby.
- Těší mě. - Nápodobně.
Budu mít na starost vaše testy.
- Testy? - Vyšetření.
Většinou půjde o příjemný rozhovor.
Tak na to se moc těším.
Hlavně buďte upřímná. Snažte se nic neskrývat.
Vynasnažím se.
Jen jednu část života bych si nechala pro dr. Alvara.
Dobrá.
Pokud se k ní přiblížím,
řekněte „zakázané území“, a já si ušetřím námahu.
- Nasadíte mi léky? - Ne.
Leda až pan ředitel potvrdí diagnózu.
- Začneme? - Ovšem.
Dvacátého prvního března 1979. První sezení s Alice Gouldovou.
Opakujte po mně. Osm a tři.
Osm a tři.
Co vidíte na těchto obrázcích?
Tři letící ptáky.
Krávu na louce.
- Muže na koni a les. - Dobře.
Teď si ukažte na nos. A pak na koleno.
Výborně.
Učinili jsme velký objev.
Váš mentální věk převyšuje tři roky.
Takže mi nabídnete cigaretu?
Prosím.
Děkuji.
Zkusíme něco těžšího.
- Uvidíme, co se stane. - Fajn.
- Jmenujte tři filozofy. - Aristoteles, Sokrates, Platon.
- Ne řecké. - Descartes, Kant a Schopenhauer.
- Ale ten si to nezaslouží. - Proč ne?
Byl to hňup. Měl ženy za tvory s dlouhými vlasy a krátkým rozumem.
Co byste udělala, kdybyste našla obálku se jménem?
Podívala se, co v ní je.
- I kdyby nebyla pro vás? - To jste neřekl.
Zkusíme jednoduché cvičení.
Řeknu vám slovo
a vy řeknete to první, co vás napadne.
- Slunce. - Život.
- Ticho. - Ticho neexistuje.
- Láska. - Spása.
- Sex. - Potěšení.
Omluvte mou drzost. Zjevně nejste frigidní.
To nejsem.
Některé ženy ano.
Nebo jsou jejich muži neschopní. Či sobečtí.
Co z toho je váš muž?
Zakázané území.
Proto jste se ho pokusila otrávit?
Zakázané území.
Taky omluvte mou drzost.
Ale co na tom záleží?
Zdravá sexualita může být pro duševní zdraví klíčová.
Podle toho blbce Freuda?
- Nebyl to zrovna blbec. - No…
Tvrdit, že každý, kdo sní o kostelní věži, touží po mužském údu,
je obsese, pane doktore.
Souhlasím.
Ale byl i moudrý. Zjistil, jak probudit podvědomí.
Freud byl maniak.
A na ty jsem alergická.
Zjednodušují duši, tak složitou věc.
Omlouvám se.
Místo hry se slovy vám fušuju do řemesla.
Promiňte.
Rodina.
Štěstí.
Děti.
Frustrace.
Povíte mi proč?
Heliodoro o tu roli nestál.
Byl vám manžel vždy věrný?
To nevím.
Neptala jsem se.
Byla by to známka toho, že mu nevěřím.
A vy? Byla jste mu vždy věrná?
Vždycky.
Nikdy se vám nikdo nedvořil?
Ano, pane doktore. Mockrát.
Líbil se vám někdo z nich?
Ano.
A i přesto…
Nikdy.
Povězte mi, Alicio.
Co vám na sobě nejvíc vadí?
Tohle oblečení.
A co máte ráda?
Svou ambicióznost.
Potřebu dosáhnout všeho, co si zamanu.
Tudy.
Někdo ho rozbil zvenčí. Nevíme kdo.
Oběť měla pokoj v mužském pavilonu číslo tři.
Dostat se tam z prádelny
by znamenalo projít všechna oddělení a otevřít všechny dveře.
Třeba ten zmatek vyvolal vrah, aby zahladil stopy.
To by nám trochu usnadnilo práci.
To rozhodně.
Tak důmyslná strategie zužuje okruh podezřelých.
- Co si o tom myslíte vy? - Pane komisaři.
Teď asi není nejlepší čas na to, abychom tu pobíhali.
Co kdybyste si tělo odvezli a zítra, až se situace uklidní,
se vrátili zjistit, co se stalo?
O tom rozhodne soudní úředník z pověření soudce.
Takže mezitím vás žádám o spolupráci.
Ovšem.
Můžeme sepsat seznam nejméně postižených pacientů.
Připravte je co nejdřív na výslech.
Ahoj, Alicio.
- Dobré ráno. - Jak se máš?
- Fajn. A ty? - Taky.
Jak ses vyspala?
Jsem krapet nervózní.
Nevím, na co se budete ptát.
Vlastně jsem se na nic ptát nechtěl.
- Ne? - Ne.
- Už vás unavuju? - Ne, naopak.
Dnes si vybereš ty, o čem budeme mluvit.
Nemístné otázky nevadí?
Ne.
Díky.
Ráda bych probrala vaše brýle.
Jsou hrozné.
Měl byste nosit velké obroučky. Z želvoviny.
Byl byste fešák.
Promiň, jsem nešika. Omlouvám se.
Ne. Děláte to jen horší.
- Pardon. - Je tu záchod?
- Jen pro personál. - Ale klíč máte.
- Ano. - Prosím. Bude to chvilka.
- Tady. - Díky.
- Hned jsem tu. - Dobře.
Promiňte, na záchodě asi něco teče. Chodba je plná vody.
Díky.
Do háje.
Potřebuju mop!
PROPUSTKY
LEDEN 1978 – DUBEN 1978 – KVĚTEN 1978
ŘÍJEN 1978 – LISTOPAD 1978
REGISTR PROPUSTEK DATUM: 24. LISTOPAD 1978
EVAKUAČNÍ PLÁN
Odvedeme vás na pokoje a zůstanete tam až do odvolání.
Zůstanou jen ti na seznamu.
Jejich jména za chvíli přečtu.
Kdo bude vyvádět, spí v kleci.
David Cobas.
David Cobas! K vašim službám.
Joaquín Palacio.
Já se na to vyseru!
Už toho mám plný zuby. Vrazi!
- David Cobas. - Plný zuby!
Álvaro Sanjuán.
Vrazi!
Už vás mám po krk, vrazi!
Ignacio Urquieta.
Hej, Ignacio! Co to děláš?
- Slez! - Vrazi!
Klid. Slez.
- Slez dolů! - Pusťte mě.
- Nesahejte na mě! - Slez!
- Nechte mě! - Uhni!
Klid! Ticho!
Podívej se na mě. Klid.
Podívej se na mě, Ignacio.
Dobře. To je ono.
Výborně.
Jsem koronerka.
Komisař a soudní úředník na mě čekají, aby mohli odvézt tělo.
Neřekli vám, že přijedu? Jsem koronerka.
Jako jeden z mála pacientů u sebe můžete mít zapalovač, že?
- No a? - Podpálil jste s ním dílnu na hračky?
- Věděl jste, že ji všichni půjdou hasit. - Mýlíte se, pane komisaři.
Tak jak vysvětlíte tu krev na rukou?
Když jsem ho uviděl, snažil jsem se mu pomoct.
Ale už bylo pozdě. Já ho nezabil, přísahám.
Pane komisaři. Soudní úředník i koronerka už jsou tu.
- Proto mě rušíš? - Není to Lucía. Poslali jinou.
Je mi fuk, kdo to je, pokud rychle odvede svou práci.
Tělo už prý můžete odvézt.
Bezva.
I když mnozí z vás jsou jako stromky,
schopné jen vegetovat,
vězte, že i pro vás má Bůh místo
ve svém království nebeském.
Miluje vaše vady
a svým utrpením si zasluhujete jeho milosrdenství.
Bratři a sestry, můžete odejít v pokoji.
Ahoj?
Já vím, kdo jsi.
Hej!
Klid, Romule.
Rád tě zase vidím.
Arellano mě zaměstnává spoustou testů.
To mě mrzí.
S tím chlapem je strašná nuda. Dáš si?
Ignacio, před pár měsíci ti dali propustku.
Bylo to 24. listopadu. Pamatuješ?
Pouští mě do města, když přijede sestra. Jak to víš?
VRAH: JÁ HO NEZABIL, TO TY.
Psal jsi to ty?
Co to je?
Znal jsi Damiána del Olma?
Z bloku tři.
- Mluvím s tebou. - Musím jít.
Ignacio.
Někdo to 24. listopadu poslal jeho otci.
Podle rukopisu to zřejmě psal schizofrenik.
Proč jsi tady ty?
Mluvím s tebou. Šlo o schizofrenika. Proč jsi tady ty?
- Ty to nechápeš. Musím jít. - Nikam nejdeš. Ignacio!
Stůj, Ignacio!
Vrať se!
Stůj!
Co se děje? Vstávej, Ignacio.
Co se děje? Ignacio!
Hej. Co je?
Pomoc! Co je to s ním?
Pomoc! Pojď sem! Ignacio, co se děje?
Podívej se na mě. To nic. Klid.
Pomozte mi, prosím! Co se děje? Ignacio!
Co je to s ním? Pomoc! Prosím!
Ty to nevíš? Voda mu nedělá dobře!
Stejně jako papouškům petržel.
Cože?
Ignacio.
Pomoc!
Kam jdeš? To ho tady necháš?
Pane komisaři, koronerka požádala o provedení pitvy.
Na co sakra? Případ je skoro uzavřený.
Stačí, když se přizná, a můžeme jít domů.
Neudělal to.
- Nemohl se ke zbrani přiblížit. - Jak to víš?
Z lékařské zprávy. Vyžádala si ji při příjezdu.
Podezřelý má iracionální strach z vody.
- Je to pravda? - Bohužel ano.
Takové zvěrstvo.
Co tam sakra hledá?
Nemusí být Einstein, aby poznala, jak umřel.
Prý má několik zlomenin. Možná je to důležité.
Tihle nováčci, Soto.
Přijdou a myslí si, že vědí všechno.
Přitom jenom zdržují.
Ta je poslední.
Vzadu taky nikdo není. Všichni už jsou uvnitř.
Osuš ji a pak ji přiveď.
VSTUP ZAKÁZÁN
Spočítala jsi je?
Do pytle.
- Honem. - S dovolením.
Vrátíme se k výslechu a hotovo.
Seznam podezřelých jsme zúžili na 15.
- Pošlete nám je jednoho po druhém. - Co se to tam děje?
Samueli, počítali jsme je a nejsou tu všichni.
Máme 138 prázdných pokojů.
- A 137 pacientů. - Kdo chybí?
Musíme všechny dostat na pokoje…
Nemůžeme riskovat útěk. Je to tvá vina. Naprav to. Běž.
Vím, kdo chybí.
Říká se tomu hydrofobie.
Tomu, co mám.
Mám ji už od dětství. Nikdo neví proč.
Nemůžu se na vodu ani podívat.
Natož se jí dotknout.
Tak.
Teď už znáš moje tajemství.
- Ano. - Povíš mi to svoje?
Nejsem blázen.
- Páni, já myslel, že mi věříš. - Předstírám paranoii.
Vyšetřuju tu zločin. Jsem detektivka.
Ježkovy zraky. To jsem ještě neslyšel.
Říkám ti pravdu.
Jsi horší než já.
Vyšetřuju smrt Damiána Garcíi del Olma.
Hospitalizovali ho asi před rokem.
Údajně spáchal sebevraždu.
Ale nesedí to.
Myslíš, že ho někdo zabil?
Domnívám se, že nějaký bývalý pacient jeho otce.
Chtěl se mu strašlivě pomstít.
Tak to se mě nemusíš bát. Vůbec ho neznám.
Navíc ho zabil schizofrenik, a to ty nejsi.
Musel to být někdo hodně chytrý.
Tak to už jsem úplně ze hry.
Zahladil za sebou stopy.
Všichni uvěřili, že si Damián vzal život.
- I doktoři? - Dr. Alvar si to myslí.
On jediný ví, proč jsem tu.
A dovolil ti slídit ve stokách svého chrámu?
Dobře se zná s otcem toho chlapce.
Co víš o Damiánovi?
Měl nějaký druh schizofrenie.
Míval halucinace, slyšel hlasy a tak.
Dávali mu elektrošoky a inzulin.
Prý to na agresivní pacienty zabírá.
Byl agresivní?
Pořád se pral.
Hlavně s Luisem Ojedou.
Kdo je Luis Ojeda?
Tvůj tajný ctitel.
Ten trpaslík.
Copak?
Tu noc, kdy Damián zemřel,
Ojeda zmizel.
Zmizel?
Jak je to možné?
Protože se tu pacienti můžou volně pohybovat.
Občas se někdo schová v lese, dokud ho nechytí.
Vzpomínám si, že Ojeda to ten den zkoušel.
Jsi v pořádku? Neublížil ti?
Kde je ten trpaslík?
Kde je? Kam… Klid.
Jen klid. Kam šel? Kde je?
Pořád nic?
Ne. Všichni mají alibi.
Nebo by nebyli schopni tak promyšleného činu.
Už se našel ten uprchlý pacient?
Ne.
Pane komisaři, mohli bychom si promluvit o samotě?
U mě v kanceláři?
Mrzí mě, že jsme vás zatáhli do něčeho, co jsme si mohli vyřešit sami.
Však víte, nové protokoly…
Poslední dobou je naše země samá změna.
Pořád se můžeme vyhnout zbytečným nepříjemnostem.
Nechci ani myslet na to, co přijde dál.
Výslechy, papírování, právníci,
telefonování s novináři…
To už bych radši ránu mezi nohy.
To jsme dva.
Navrhujete něco, pane doktore?
Občas se mi o sanatoriu zdá.
Nedávno jsem se díval na fotky svých pacientů a napadlo mě…
Jste věřící?
Ano.
Napadlo mě, že kdyby nás Bůh stvořil k obrazu svému,
jako nějakou dokonalou mapu,
pacienti, kteří tu končí, by byli jako nevyzpytatelné cesty,
kterým Bůh zapomněl dát cíl.
Co za Boha dopustí tolik nedokonalosti?
Jsem přesvědčen, že i s nimi má nějaký plán.
Myslím, že ho svěřil mně,
pane komisaři.
Chcete mi něco naznačit?
Ten čin spáchala jedna z těch nevyzpytatelných cest.
K čemu začínat tenhle zdlouhavý proces,
když nakonec stejně skončí zase tady?
Ten chybějící pacient vás může dostat do potíží. Viďte?
Ano.
A možná i vás.
Soudní úředník už zahájil řízení.
Určitě víte, jak ho přesvědčit.
Co z toho budete mít?
Zavedl jsem určité reformy a ty jsou zpochybňovány.
Mít na kontě zločin by nebylo dobré.
Reformy?
Taky chcete všechno změnit?
To podstatné se nikdy nemění, pane komisaři. Omluvte mě.
Ano?
Dobře.
Už se našel.
Byl tu trpaslík?
Promiň.
To nic.
Jen klid.
Hledám trpaslíka.
Viděl jsi ho?
Já vím, kdo jsi.
Co?
Já vím, kdo jsi.
Kdo jsem?
Pojď.
- Pojď. - Kam?
Domů. Jdeme.
- Cože? Domů? - Ano, jdeme.
- Ne, Romule. - Pojď.
To je krása.
Tos postavil ty?
Pro ni a pro bratra.
A pro tebe.
Pro mě?
Proč?
Protože jsi naše máma.
Romule.
Jak jsi na to přišel, hochu?
Nejsi nemocná jako ostatní.
Přišla jsi, abys byla s námi.
A zůstaneš už napořád.
Viď?
Už nás neopustíš.
Ne.
To bych nikdy neudělala.
Slyšela jsi?
Máma tu zůstane.
- Je tu s vámi ještě někdo? - Ne.
- Ani tvůj bratr? - Ne.
Ne?
Zůstaňte tu.
Alicio.
To jsem já, César.
Co se stalo?
- Klid. - Co to má znamenat?
- Dost. - Césare.
Uklidni se, prosím.
Je lepší se uvolnit.
Aby sis neublížila.
- No tak. - Jsem připoutaná.
Poslouchej mě.
Zabilas člověka.
Cože?
Našli tě v bezvědomí vedle těla Luise Ojedy.
- Luise Ojedy? - Ano.
On je mrtvý?
Nevíš, co jsi udělala?
Co jsem udělala?
Já ne, to…
Vrhl se na mě. Napadl mě.
Napadl mě…
Chtěl mě…
Chtěl mě znásilnit.
- Sundejte mi to. - Uklidni se, prosím.
- Pusťte mě. - Nemůžu.
Nevzpomínám si. Možná tam byl ještě někdo.
Byla to nehoda. Musíte mi věřit, Césare.
- Pusťte mě. - Nejde to.
Ta tajemství vyhrazená pro dr. Alvara jsou asi důležitá.
Přestaň, prosím!
Musím zavolat policii.
Nikam se volat nebude, dokud si s pacientkou nepromluvím,
dr. Arellano.
Já…
- Nevěděl jsem, že už jsi tady. - Vrátil jsem se z dovolené dřív.
Chci si s vámi promluvit o samotě.
Jestli nevadí.
Jistě.
Jsem Samuel Alvar, ředitel tohoto zařízení.
Jak vám je, Alicio?
Jak se cítíte?
Trochu se mi motá hlava.
Těší mě. Konečně vás poznávám.
Nevěděla jsem, jak dlouho to tu vydržím. Je to…
- Pěkně jste mi zavařila. - Omlouvám se.
- Ojeda po mně skočil a… - Slyšel jsem.
Ale to nic nemění na tom, že mi zemřel pacient.
Takže mě zajímá,
co budeme dělat teď?
Jestli chcete, nejdřív vám všechno povím.
A pak se rozhodneme?
Dobře.
Poslouchám.
Máte nějaké záznamy o pacientech i mimo archiv?
- Potřebovala bych je vidět. - Archiv?
Ano. Našla jsem Damiánovu kartu
a tabulku s vycházkami pacientů, ale…
Zatím není nic jasné.
Ale dost pochybuji, že by Ojeda dokázal
nebo že by mu někdo pomohl narafičit vraždu jako sebevraždu.
Přijít na to, kdo to udělal, potrvá, pane doktore.
Kouříte?
Ne, motá se mi hlava. Díky.
Sebevražda?
S klientem s touhle hypotézou pracujeme.
A kdože je váš klient?
Prosím?
Vždyť to dobře víte.
Pracuji sice s myslí svých pacientů,
ale bohužel ji neumím číst.
Jsem Alice Gouldová.
Alice Gouldová de Almenara.
Vím, kdo jste, Alicio.
Pak víte, že jsme si psali na popud dr. del Olma.
Dal jste mi instrukce, jak se sem dostat a předstírat, že jsem nemocná.
Povězte mi, o jaké instrukce šlo.
Nic vám říkat nebudu,
dokud mi nevysvětlíte, proč se ptáte na něco, co už víte.
Proč se tak tváříte? Vysmíváte se mi?
Pacientům se nevysmívám.
Jakým pacientům? Co to tu hrajete?
Tohle není žádná hra,
paní de Almenara.
Nevím, jak jste na to přišla, ale ujišťuji vás,
že my dva jsme si nikdy žádnou korespondenci nevyměňovali.
Nikdy jsem o vás s dr. Garcíou del Olmem nemluvil.
To je lež!
- A vy to víte. - Tento tón u pacientů netoleruji.
Nejsem pacientka. Jsem tu pracovně. Rozumíte?
Bohužel ne.
Fajn. Odcházím odsud a požádám klienta o vysvětlení.
- Vraťte se do postele… - Chci vysvětlení.
Nikam se nevrátím.
- Ukažte. - Co to…
Heliodoro? To jsi ty?
To je ústředna. Přímou linku nemáme.
Chci mluvit s manželem. Hned.
- Samuel Alvar. Pošlete posily. - Proč to děláte?
Jste vážně nemocná.
Zůstanete tu dlouho.
Ty hajzle!
Za ní!
Co se děje?
Otevřete mi, prosím! Jsem Alice Gouldová de Almenara!
Jsem tu proti své vůli!
Pusťte mě ven!
Pusť se!
Nechte mě!
Podržte jí ruku.
Svině.
Kde to jsem?
Na izolaci.
Jak dlouho už tu jsem?
Tři dny.
Dostala jsi sedativa a od té doby spíš.
Chci domů.
Je mi líto, to nejde.
Po tom psychotickém záchvatu tě dr. Alvar má za nebezpečnou.
- To nebyl žádný záchvat. - Napadla jsi ho a pokusila se utéct.
Proč?
Tohle jsem našla u tebe.
Co se děje, Alicio?
Řekni mi, co u nás děláš.
Nejsem blázen.
Dostaňte mě odsud.
O tom může rozhodnout jen komise.
A právě teď nemají důvod ji svolávat.
Pokud mi nějaký nedáš.
Věř mi, prosím.
Mám důvod se domnívat,
že smrt Damiána Garcíi del Olma nebyla sebevražda.
- Ne. To není možné. - Montse.
Chtěla jste důvod ke svolání komise.
A já vám ho dala.
Dostaňte mě před ně, prosím.
Dokážu, že říkám pravdu.
Předně bych se chtěla omluvit.
Ujišťuji vás, že nejsem žádný násilník.
Ale dostala jsem se do pasti a bez vás se z ní nedostanu.
O jaké pasti je řeč?
Jde o důvod, proč jsem tady.
Dr. Donadío vás sem poslal
na základě svého odborného úsudku a přání vašeho muže.
Ne. To není pravda.
Máme od něj podepsaný souhlas.
Nevěděl, co podepisuje.
On neví, že tu jste?
Myslela jsem, že tu budu pár dní,
a řekla mu, že jedu do Buenos Aires vyšetřovat jednu závěť.
To jste nám neřekla. Tvrdila jste, že se vás pokusil otrávit.
Podvedla jsem vás.
Dr. Ruipérezovi jsem lhala skoro ve všem.
Co to znamená skoro ve všem?
Manželovu povahu jsem si vymyslela.
A předstírala, že sebou navzájem pohrdáme.
Ale milujeme se a respektujeme.
Chcete říct, že jste pana doktora záměrně oklamala?
Přesně tak.
Za jakým účelem?
Abych vypadala nemocná a pronikla sem.
To je absurdní.
Absurdní je, že se při své pozici necháte tak snadno oklamat.
Kolik dalších nebožáků tu asi vaší chybou zavřeli?
- Jak se opovažujete? - Pane doktore, klid.
Musela jsem vše prověřit. Nejlépe zevnitř.
Jsem vyškolený detektiv, v tom jsem nelhala.
Ale proč?
Nebylo by snazší lhát?
Napadlo mě, že mi neuvěříte
a že to rovněž přisoudíte mé smyšlené nemoci.
Zjevně jsem se nemýlila.
Takže občas lžete a občas říkáte pravdu?
Vám jsem nelhala.
A proč mně ne a dr. Ruipérezovi ano?
Jemu jsem lhala, abych se dostala do sanatoria.
Vám jsem lhát nemusela, už jsem byla uvnitř.
Povězte nám o svém vyšetřování.
- Dr. Alvar podrobnosti zná. - Ne, nezná.
To není pravda, pane doktore.
Víte dobře, že si mě pan del Olmo najal, abych vyšetřila smrt jeho syna.
Dokonce mě sem doprovodil.
Mladý Damián zemřel,
ale jeho smrt není žádná záhada.
Prostě si vzal život.
Ano, to je oficiální verze. Ale jeho otec tomu nevěří.
Řekl mi to, když jsme se poznali.
Na silvestrovském večírku v hotelu Ritz.
S Heliodorem chodíme každý rok.
Poznala jsem ho.
Pár týdnů předtím mi jeden případ nedal spát.
Když jsem přemýšlela, jak na něj, v televizi se objevila zpráva.
Chlapec si vzal život ve svém pokoji v psychiatrické léčebně.
Nemohla jsem ho pustit z hlavy.
Co dožene vzdělaného chlapce z dobré rodiny k takovému konci?
Netušila jsem, že jde o předzvěst toho, co přijde.
TRAGÉDIE V RODINĚ DEL OLMOVÝCH
Jedna drobnost všechno změnila.
Můj muž pana del Olma znal.
Del Olmo! Hned jsem tu.
Ty zrádce. Dělám si srandu.
Rád tě vidím.
Mohl bych se jí na něco zeptat?
Alice.
Asi se neznáte.
Dr. García del Olmo. Moje žena Alice Gouldová.
Heliodoro mu řekl, co dělám.
Něco potřeboval a druhý den si mě pozval k sobě.
Náš Damián se hodně trápil, ale nikdy se nepokusil vzít si život.
Slíbil jsem mu, že až se vrátím z Mexika, dostanu ho odtamtud.
Pár dní nato mi přišlo tohle.
VRAH: JÁ HO NEZABIL, TO TY.
Někdo mi chtěl ublížit a vzal mi to nejcennější.
Něco se tam muselo stát,
ale policie mě neposlouchá.
Pomozte mi.
Prosím.
Podle rukopisu dopis napsal někdo s hebefrenní schizofrenií.
A odeslal ho dva dny po Damiánově smrti z Robregorda.
OBRAZOVÝ ATLAS ŠPANĚLSKA
Necelých deset minut odsud.
Případ jsem prostudovala.
Pracovala jsem s hypotézou, že jde o pomstu bývalého pacienta,
ale neměla jsem mnoho vodítek.
Autor anonymu měl povolené vycházky.
Pro přístup k jeho záznamům byla nutná infiltrace.
INOVATIVNÍ METODY
Mohl mi pomoci jen ředitel.
Samuel Alvar je můj přítel.
Doporučil jsem ho ministrovi zdravotnictví.
Volal jsem mu, pomůže nám.
Můžeš pracovat zevnitř.
Ale nikdo to nesmí vědět.
Pan ředitel mi poslal návod, jak se do léčebny infiltrovat.
Navrhl vhodnou duševní chorobu.
Paranoii.
PŘÍZNAKY A DRUHY PARANOIE
Ne. Nejsem tu z rozhodnutí soudu.
Nikdo mě z ničeho neobvinil. Nikdo mě…
Prosím? Ne, legálně mě unesli.
Legálně mě unesli.
Pak jsme museli přesvědčit dr. Donadía, kterému jsme důvěřovali,
aby podepsal zprávu potvrzující mou diagnózu.
Následně přišly od dr. Alvara další dopisy.
Pomohly dodat mé roli na důvěryhodnosti.
A já přidala svůj rukopis.
„Pacientka typicky mívá na vše odpověď,
třebaže kvůli tomu musí lhát, což umí velmi obratně.“
„Díky svému intelektu dokáže snadno oklamat naivní jedince
i nezkušené psychiatry.
Nepodceňujte ji.“
Dopis od dr. Donadía jsem psala já sama.
Obálka byla zalepená. To dokazuje, že nelžu.
To o nezkušených psychiatrech
nebylo na vás, dr. Alvare.
Ještě jsem vás neznala.
ŽÁDOST O DOBROVOLNÝ POBYT
Zbývalo to nejtěžší.
Bez Heliodorova podpisu na žádosti by mě pod zámek dát nemohli.
Dala jsem ji mezi dokumenty pro banku.
- Jak se máš? - Dobře. A ty?
- Co děláš? - Mám tu tvůj časopis.
- Můj časopis, jo? - Jen si ho prohlížím.
Potřebuju podepsat pár věcí.
Nemohla jsem mu říct pravdu, ohrozila bych vyšetřování.
ÚDAJE KONTAKTNÍ OSOBY NEBO ZÁSTUPCE
- Hotovo? - Ano.
Dva dny nato jsem mu řekla, že musím pracovně do Buenos Aires.
A tak jsem se dostala sem.
- Můžeme? - Zjistím, co se vašemu synovi stalo.
Můžu jednu?
Musíme vědět, co jste zjistila.
Zatím nic průkazného.
Možná není co prokazovat. Nad tím jste nepřemýšlela?
Dopisy od dr. Alvara mám v kanceláři.
Můžete tam zajít. Klíče má ostraha.
Snad nemusím říkat, že žádné dopisy neexistují.
Chápu vaše obavy. Opravdu.
A je mi líto, pokud vás za tu malou nerozvážnost odvolají.
- Nebo vám pozastaví činnost. - Vím, o co vám jde.
Snažíte se nás rozdělit. Ale já nejsem váš nepřítel.
Tím, že mi pomohl,
se pan ředitel podílel na padělání úředních dokumentů krajské rady.
Zřejmě proto dělá, že neví, o čem mluvím. Že?
Ale nebojte.
- Před policií vás očistím. - Chcete zavolat policii?
Fajn, zavoláme jim hned. Uvidíme, co řeknou na to, že jste zabila pacienta.
Jsem oběť sexuálního predátora, který na mě mohl zaútočit,
protože pravidla tohoto ústavu, vaše pravidla, to dovolují.
Proto policii nezavoláte.
Vyšlo by najevo, že tu lidé umírají kvůli vaší neschopnosti.
- To stačí. - Smrt je to poslední, co potřebujete.
A určitě nebude jediná, nebo se pletu?
Nejspíš nesete zodpovědnost za smrt mnoha pacientů…
A dost!
To stačí!
Alicio, budu s vámi mluvit jako s nemocnou, jako s pacientkou.
Mým úkolem je totiž vás léčit.
Ale mluvím s vámi také jako s člověkem.
A chci, abyste věděla,
že i přes svou nemoc jste stále zodpovědná za své lži,
výmysly
a vědomé manipulace.
A musím vás varovat, že pokud nezměníte svůj přístup
a budete s doktory dál manipulovat
či dál vyšetřovat pacienty v honbě za zločinem, který se nikdy nestal,
nezbyde mi než věřit, že jde o projev vaší nemoci.
A podle toho také jednat.
Vaše chování představuje nebezpečí pro ostatní pacienty i pro vás.
Nedopustím další úmrtí.
Proč lžete?
Proč lžete, doktore?
Víte co?
Dřív nebo později manžel zjistí, že jsem tady,
a přijde si pro mě.
A pan Donadío i pan del Olmo potvrdí mou verzi.
Snažíte se ututlat smrt nevinného muže a já hodlám zjistit proč.
Tento muž zemřel rukou hluboce narušené ženy.
Spolu s bludy, kterých jsme byli svědky, to dokazuje,
že Alicia de Almenara představuje vážnou hrozbu.
Pro sebe i pro ostatní chovance.
Tak s ní i musíme zacházet.
Za celou dobu si na ni nikdo nestěžoval.
Spokojeně si žila ve své fantazii, ale při konfrontaci mě napadla.
Úspěšně prošla všemi testy, které podstoupila.
Přemýšlíš rozkrokem.
Já mezi nohama nic nemám a taky v ní nevidím hrozbu.
Všichni víme, jak se Ojeda choval.
Jednala v sebeobraně a byla by chyba ji posuzovat podle toho.
Ojedova smrt nás možná při rozhodování jen mate.
Otázka zní,
jestli věříme tomu, že se pokusila otrávit svého muže,
nebo tomu, že šlo jen o záminku.
Žádnou z verzí nepotvrdil ani její manžel, ani Donadío, ani del Olmo.
Kontaktujeme je.
Je nás tu pět psychiatrů, a nedokážeme se shodnout na diagnóze,
aniž bychom podléhali pacientčiným narcistickým požadavkům?
Ověřovat informace je špatné?
A je snad špatné přikládat větší váhu mně než jí?
Ne, ale tvůj názor ani neznáme.
Dle mého Alicia de Almenara argumentuje chladně a prohnaně.
Vlastnosti nutné pro traviče.
- Ani knihy? Co ty komu udělají? - Nemůžete si nechat nic.
Prosím. Jen jednu.
Pacientka trpí patologickou samolibostí.
Danou její inteligencí.
Myslí si, že je kultivovanější, vnímavější, distingovanější
a citlivější než ostatní.
Ale jakmile je její iluze ohrožena, uchyluje se k násilí.
Freud byl maniak. A na ty jsem alergická.
Zjednodušují duši, tak složitou věc.
Podle mého názoru nám sama pacientka ve své nabubřelosti odhalila motiv,
který by vysvětloval, proč manžela chtěla otrávit.
Jaký?
Nesnesla to ponížení, že muž, kterého si ze všech nápadníků vybrala,
ten úchvatný okrasný doplněk,
nemiloval ji,
ale její peníze.
Manželovu povahu jsem si vymyslela. A předstírala, že sebou navzájem pohrdáme.
Ale milujeme se a respektujeme.
Rozebereme si, co víme.
Vyjdeme z toho, že zpráva dr. Donadía, toho, který ji sem poslal, je pravdivá.
A zjistíme, kdo Alicia de Almenara ve skutečnosti je.
Vše začalo 17. října.
Ten den pacientka nečekaně dorazila do klubu, kde její muž hraje pólo.
Chtěla si s ním dát po zápase oběd.
Když dorazil ke stolu, vše už měla připravené.
- Objednala jsem ti Bloody Mary. - Mňam, díky.
O pár hodin později během tradiční partičky pokeru
se mu udělalo nevolno.
Omluvte mě.
O měsíc později, 20. listopadu,
aniž by lékaři dokázali vysvětlit původ jeho nebezpečné indispozice…
- Jak to šlo? - Dobře.
- Trénink se povedl. - Bezva.
…pocítil pan Almenara po večeři tytéž příznaky.
Ty si nedáš?
Ne. Nemám hlad.
A ona propadla šílenství.
Stejně radostnému jako bolestivému.
Alice!
Alice…
Dr. Donadía telefonát znepokojil, a když dorazil,
všiml si vážných příznaků otravy.
Její muž proto nic neřekl.
Ale začalo v něm klíčit strašné podezření.
Vzpomněl si, že ten den jeho žena poslala kuchařku domů dlouho před večeří.
V tu chvíli tomu nepřikládal váhu.
Ale jakmile se uzdravil, chtěl odpovědi
a rozhodl se jednat.
Drahá.
Vše v pořádku?
Ano.
Tu noc se potvrdily jeho nejhorší obavy.
Nechtěl do toho tahat policii, tak zavolal dr. Donadíovi.
Vypumpoval jí žaludek a zachránil ji.
Podívej, Enrique.
Bylo to v kuchyni. Prověříš to?
Domnívám se, že pacientka věděla, že ji přistihli
a že bude nejspíš hospitalizována.
Podvědomě věděla, co udělala a že musí být potrestána.
Ale její vědomí to neuneslo a vše vytěsnilo.
A začalo překrucovat realitu.
Psychicky se zhroutila.
Proto si vymyslela příběh, aby se sem dostala ne jako nemocná,
ale jako soukromý detektiv s tím nejušlechtilejším cílem.
Vyřešit zločin.
To je její skutečný přelud, postava, kterou si vytvořila.
Víte, jakou nemoc se rozhodla předstírat?
Tu, kterou má.
Případ paranoie kombinované se simulováním.
Pacientka bude dál brát antipsychotika, která jsem jí předepsal.
Díky, ale i tak potřebujeme další důkazy.
Ať tu nedržíme zdravé lidi proti jejich vůli.
A pokud říká pravdu, ta zpráva je k ničemu.
Souhlasím, že musíme kontaktovat pana Almenaru, Donadía a del Olma.
Buď je, nebo policii, Samueli. Je to na tobě.
Promiňte, chce s vámi mluvit pacient.
Prý byl svědkem smrti Luise Ojedy.
Jak jsem vám soukromě říkal před pár dny,
ten den, kdy k tomu došlo,
jsem po záchvatu ležel na lůžkovém oddělení.
- Když mě pustili, šel jsem hledat Aliciu. - Proč?
Bál jsem se o ni.
Povídala o nějakém bláznivém vyšetřování.
- Ignacio… - Prosím, Alicio. Nechte ho mluvit.
Řekli mi, že šla do lesa promluvit si s Ojedou.
Rozhodl jsem se jít za ní.
Nechtěně jsem ji na něj upozornil,
řekl jsem, že se s Damiánem občas prali.
Když jsem ji našel, Ojeda se ji pokoušel znásilnit.
Chtěl jsem zasáhnout,
ale když mě uviděl, chtěl utéct.
Jenže zakopl a rozsekl si hlavu.
Šel jsem pro pomoc.
Někdo ho zřejmě mezitím našel a vyvodil mylný závěr.
Je to pravda?
Ano.
Pokud si vzpomínám, tak ano.
Tím je to vyřešeno.
Výpověď zahrneme do zprávy.
A další zásah policie nebude nutný.
Děkujeme, Ignacio.
Když dovolíš, teď musíme s Aliciou probrat soukromou záležitost.
Dobrý den.
Jsem Alicia Gouldová.
Informovali vás o mé situaci?
Co říkal Heliodoro?
Volali jsme k vám domů, ale není k zastižení.
Byla chyba říkat mu, že jsem v Buenos Aires.
Nejspíš mě hledá tam.
Pak je zvláštní, že se neobrátil na ambasádu nebo policii.
Co tím chceš říct?
Není to divné?
Leda by pacientka dosáhla svého, než přišla k nám.
A její muž neodpovídá, protože je mrtvý.
V mém domě žádné tělo nenajdete. Rozumíte?
Běžte se podívat.
Do toho. Nebo zavolejte dr. Donadíovi, ať tam jde on.
A vše se jednou provždy vyřeší.
- Je na konferenci v Curychu. - V Curychu?
Poslali jsme mu telegram, ale neozývá se.
Rozřešit to může jedině dr. Raimundo García del Olmo.
Tak na co čekáte? Zavolejte ho.
Požádejte ho, prosím, ať přijde.
Alicio,
z toho, jak pozorně tento pán poslouchal Urquietovu výpověď, jste usoudila,
že jde o policistu.
Ale to je veliký omyl.
Nepoznáváte ho?
Ne.
Proč? V životě jsem ho neviděla.
Protože jsem Raimundo García del Olmo.
A vy tvrdíte, že tu jednáte mým jménem.
Nic nám neřeknete?
Ne.
Nemůžu.
Proč? Proč ne, Alicio?
Proč ne?
Proč na to nemůžete nic říct, Alicio?
Protože tohle není Raimundo García del Olmo.
- Cože? Jistěže je. - Ne.
Ne.
Tohle není Raimundo García del Olmo.
Ne. Tenhle pán si mě nenajal.
Není to on. On mě sem nepřivedl.
Alicio, o identitě tohoto muže není pochyb.
Tak kdo tě sem přivedl?
Vždyť vám to říkám, Montse! Raimundo García del Olmo.
Jak jako, kdo mě sem přivedl?
Vždyť říkám, Raimundo García del Olmo!
Říkám vám, Raimundo García del Olmo!
Musíte mi věřit, Montse. Je to past.
Co? Ne, počkejte, prosím. Nesahej na mě.
Pusťte mě!
Montse, prosím.
Je to omyl, Montse!
Pusť mě!
Proč tohle děláte? Hajzle jeden!
Nechte mě!
Nesahejte na mě!
Svině! Nesahejte na mě!
Montse!
Pusťte mě!
Ať žije cvokárna!
Ne.
Alicio.
Podívejte se na mě.
Nemusíte mluvit.
Jestli víte, kdo jsem, mrkněte.
Kdo jste?
Alicio.
Víš, kdo jsi, Alicio?
Dobře to dopadne. Díky za odvahu.
Kdo jste?
Jsem dr. García del Olmo.
Ne.
Řekněte mi pravdu. Kdo jste?
Pravda je taková, jakou ji chceme mít.
- Můj časopis, jo? - Jen si ho prohlížím.
Potřebuju podepsat pár věcí.
Tak.
A ještě jeden.
A je to.
Jak jako, kdo mě sem přivedl?
Vždyť říkám, Raimundo García del Olmo!
Říkám vám, Raimundo García del Olmo!
Alice!
Jak jako, kdo mě sem přivedl? Raimundo García del Olmo!
Jak jako, kdo mě sem přivedl? Vždyť říkám, Raimundo García del Olmo!
Jsem dr. García del Olmo.
Díky za odvahu.
Kdo jste?
Pravda je taková, jakou ji chceme mít. Jsem dr. García del Olmo.
Dobře to dopadne.
Díky za odvahu.
Jsi horší než já.
- Kdo jste? - Pravda je taková, jakou ji chceme mít.
- Alice. - Díky za odvahu.
Jsem dr. García del Olmo.
Alice!
Díky za odvahu.
Jsem dr. García del Olmo.
Díky za odvahu. Dobře to dopadne.
Drahá. Vše v pořádku?
Už je vzhůru!
Alicio.
Slyšíš mě?
Mami, jsme tady.
Poslouchej, Alicio.
Musíš to vydržet, slyšíš?
- Dostanu tě odsud. - Tak už jste ji viděli.
- Půjdeme, než nás někdo uvidí. - Ne.
Neboj. Postarají se o ni.
Jdeme.
Tvá sestřička tě potřebuje. Nemůžeš ji nechat samotnou.
Heliodoro.
Jdeme, než nás uvidí.
- Tvůj muž tu není, Alicio. - Byl…
Byl…
Byl to on.
Zase jsi byl za ní?
Ano.
- Jak jí je? - Musí pryč z klece.
Nemůžu odporovat řediteli.
- Léčba je nepřiměřená. - Já vím.
Ale viděl jsi to s del Olmem.
Zjevně jsme se spletli.
Co když existuje vysvětlení?
Můj výmysl se ukázal jako pravda.
Jak to myslíš?
Heliodoro vše naplánoval, aby získal moje peníze.
Jen on mohl narafičit ty noviny.
Abych si myslela, že García del Olmo je někdo jiný.
Moc dobře věděl, co podepisuje.
Jen on mohl sehnat někoho, kdo by se vydával za del Olma.
- To je absurdní. - Ne, měli jste pravdu.
Damiána nikdo nezabil.
Tvou hospitalizaci schválila krajská rada. Úředně je vše v pořádku.
Musel mu pomoct Donadío.
Určitě mu slíbil balík peněz.
Mých peněz. Ten mizera.
Telegram už musel dorazit do Curychu. Ale Donadío se neozval.
Dokonalý plán.
Zavřít mě tady, a čím víc bych se honila za zločinem, který se nikdy nestal,
tím šílenější bych všem připadala.
Počínaje ředitelem.
Musíme to říct Alvarovi. Podvedli ho stejně jako tebe.
Pokud v tom nejede s nimi.
To už přeháníš.
Myslíš? Vysvětlovalo by to, proč se tak snaží ji znevěrohodnotit
a používá tak agresivní léčbu.
To jsou vážná obvinění.
Můžeš to dokázat?
Moje bankovní účty.
Pokud na nich nic není, vysvětlovalo by to Heliodorovo zmizení.
- Zavoláme do banky. - Nic nám neřeknou.
- Musím tam osobně. - Ne. Dostala jsem tě z klece.
Ale propustit tě může jen komise.
Jinak to nejde, Montse.
Když vystopujeme peníze,
dostaneme se k Donadíovi, Heliodorovi a zřejmě i Alvarovi.
A co když nic nezjistíme?
Pak se omlouvám, protože v tom případě jsem se opravdu zbláznila.
Zůstaň tu. Nedělej nic, dokud se nevrátíme.
Jdeme, Césare.
Tak ukažte.
Dobře.
Až se probudí, přesuňte ho na pokoj.
Dobře.
A zavolejte rodině.
A Alicia de Almenara?
Je na proceduře?
Dr. Castellová dnes ráno léčbu přerušila.
NÁRODNÍ POLICIE
Dobrý den, chci něco nahlásit.
Pracuji v psychiatrické léčebně a jednu pacientku možná zavřeli neprávem.
Prosím?
OBDRŽEL OD HELIODORA DE ALMENARY DVA MILIONY PESET NA LÉČBU
Co tu sakra děláš?
Co to má znamenat?
Aliciin manžel zaplatil za hospitalizaci 20násobek běžné ceny.
- Byl to dar pro sanatorium. - Šek je na tvoje jméno.
Peníze jsem ihned převedl na ústav.
Je to v účetnictví. Vše je zcela transparentní.
Taková částka se nedává jen tak.
- Co jsi Heliodorovi slíbil? - Nic.
Nikdy jsem s ním nemluvil.
A kdyby ano, řekl bych mu, že jednám pouze v zájmu jeho ženy.
Byla přijata podle zákona, na základě posudku dr. Donadía.
Je úplně jedno, co říká ona.
Přijali jsme ji, abychom ji vyléčili. To je naše poslání.
A kdo na to zapomíná, ten tu nemá co dělat.
Jasné?
Tak kde je?
Zpátky na pokoji.
Dobře.
Teď si sbal věci. Máš padáka.
Ať už tě tu nevidím.
Najděte ji.
Samuel Alvar. Alicia de Almenara není ve svém pokoji.
Ne.
Pokusí se utéct.
Viděl někdo Aliciu de Almenara?
Neviděl jsi Aliciu de Almenara?
- Alice Gouldová, říkáte? - Ano.
Jsem lékař v psychiatrické léčebně
a domníváme se, že byla legálně unesena.
K potvrzení svého podezření potřebuje znát stav účtů.
Ničím nepodloženého podezření. Všechny papíry jsou v pořádku.
Ne tak docela. Její muž je už týdny nezvěstný.
Ale nikdo to neohlásil.
- Ani rodina, ani přátelé… - Dělám to za ni.
Klidně zavolejte do sanatoria.
Viděl někdo Aliciu de Almenara?
Neviděli jste ji?
Alicia de Almenara?
Viděl jsi Aliciu de Almenara?
Viděli jste ji?
- Já ji viděla. - Kde jsi ji viděla?
- Kde? - V dílně na hračky.
Pacientka je právně nezpůsobilá.
A takové oznámení musí být podáno řádně.
Takže potřebujete svolení pana Alvara?
Pane komisaři, mám výsledky pitvy.
Výborně. Pan Arellano je stejně na odchodu.
Prosím? Promiňte, ale říkám vám, že ten případ…
S paní koronerkou teď musíme vyšetřovat skutečné zločiny.
Je zvláštní, že si lékař dá tu práci a osobně přijde něco takového nahlásit.
Ať Soto zavolá do banky.
Je tu Alicia de Almenara?
Urquieto?
Pokud vím, Alicia je v kleci.
Prý utíkala směrem sem.
Nevěřte tomu, co vám říkají.
Lidi jsou tu blázni.
Pokud se jí někdo pokusí pomoct, stihne ho stejný trest jako ji.
Nikomu nepomáháme.
Díky.
Díky moc, Ignacio.
- Za málo. Co se děje, Alicio? - Musím odsud zmizet.
Dřív než mě úplně zlomí.
Poslouchejte mě, prosím.
Musím se odsud dostat, ale potřebuju vaši pomoc.
Rádi ti pomůžeme, ale ven se nedostaneš.
Neboj. Mám plán.
Mám plán. Ale potřebuju vaši pomoc.
Dobře? Platí?
Můžu s vámi počítat?
Ignacio,
tvůj zapalovač.
ŘEDIDLO
Ano?
- Kdo tě pustil dovnitř? - Mám klíče z depozitu.
Její muž očividně odjel. Dům je už nějakou dobu prázdný.
Alicia má pravdu.
Nalíčili na ni past.
Vrať se co nejdřív.
Mám ti toho hodně co vyprávět.
Co se stalo?
ALICE GOULDOVÁ SOUKROMÁ DETEKTIVKA
Co se děje?
Sežeň pomoc. Honem.
Pospěš, Ignacio.
Urquieto!
Jen klid. Zavolám doktora.
Hoří! Rychle. Ven.
Hoří!
Ven! Hoří!
- Hoří! - Kde?
Hoří!
Hoří! Honem ven!
Hoří!
Jdeme. Hoří!
Rychle, Reme.
Dělej!
Hoří!
- Hoří! - To nic, Reme. Klid.
Rychle pryč!
Hoří! Jdeme! Ven!
Hoří! Utečte!
Ven! Hoří!
Hoří! Utečte!
Hoří!
Ven! Hoří!
Hoří!
- Zmizte! - Co tady děláte?
Běžte pryč! Nebo uhoříte!
Jdeme!
Ne!
Romule!
To ne!
Romule!
Ro…
Uhněte!
Z cesty!
Zmizte!
Vypadněte! Ven!
Zpátky na pokoje!
Pusťte ho.
Z cesty! Pusťte pana ředitele!
Co tady děláš?
Dnes tu bude každá ruka dobrá, Samueli.
Inspektor Soto, komisař Ruiz de Pablos. Volali nám kvůli tomu mrtvému.
Vezmu vás na jeho pokoj.
Kam jdete?
Promiňte, můžete mi otevřít?
Cože?
Jsem koronerka.
Komisař a soudní úředník na mě čekají, aby mohli odvézt tělo.
Neřekli vám, že přijedu?
Jsem koronerka.
Jistě, pardon.
Promiňte!
Prý je to na mužském oddělení.
Pokoj číslo 317.
Zesnulý se jmenoval Romulus, že?
Poradíte mi, kde to je?
Už jdu.
Ten čin spáchala jedna z těch nevyzpytatelných cest.
K čemu začínat tenhle zdlouhavý proces,
když nakonec stejně skončí zase tady?
Ten chybějící pacient vás může dostat do potíží. Viďte?
Ano. A možná i vás.
Omluvte mě.
Ano?
Dobře.
Už se našel.
- Jak se sem dostala? - Já nevím.
- To auto není naše. - Já vím. Vytáhneme ji.
Počkat.
Honem.
Není to nikdo z našeho ústavu.
- Ale má naši košili. - Tak kdo to sakra je?
Jmenuje se Lucía.
Je to naše koronerka.
Koronerka?
Okamžitě ji zatkněte.
Promiňte, že jsem se vydávala za koronerku, ale bylo to nutné.
- Kdo jste? - Jedna z nejnebezpečnějších pacientek.
Klidně mě zatkněte. Nebudu se bránit.
Ale jedno musíte vědět.
Neposlouchejte ji. Je velmi chytrá a obelstí vás.
Od toho jste tu vy, doktore.
Chci jen říct pravdu,
která objasní nejen mé dnešní chování, ale i to,
kdo je pachatel.
Víte, kdo toho hocha zabil?
Ano.
A taky vím, kdo za to může.
Já.
- Ano? - Jsem koronerka.
- Kde je Lucía? - Nemohla, tak poslala mě.
Začnu s ohledáním místa činu.
Ať mě nikdo neruší.
Dobře.
Kromě četných bodných ran od skla jsem si jako první všimla,
že má propadlý hrudník a několik zlomených kostí.
To má jediné vysvětlení.
Tělo rozdrtila těžká váha.
Nic takového na pokoji nebylo.
Nemluvíme o něčem,
ale o někom.
Víte,
před pár týdny mě jeden pacient napadl a zemřel.
Cože? Další mrtvý?
A vy jste nezavolal policii?
Jeden z vyslýchaných pacientů, Ignacio Urquieta,
potvrdil, že šlo o nehodu.
Lhal, aby mě chránil.
Po dnešních událostech existuje jen jedno vysvětlení.
Že mě bránila oběť.
A vrah to viděl.
Někdo dost urostlý na to, aby oběť bez námahy zvedl.
Či jí rozdrtil hrudník vlastní vahou.
- Romule! - Někdo, kdo měl přístup k použité zbrani.
- A především motiv. - Jaký?
Lásku.
Nic nepřivádí k šílenství víc než neopětovaná láska.
Romulus mu vzal dívku, již miloval.
A pak ho připravil o jediného přítele.
To ho přimělo k činu.
Při prohlídce zjistíte, že má pořezané ruce od skla.
Musel se pořezat, když ho bodal.
Myslíte, že je to možné?
Je pravda, že Romulus a Sloní muž
se často prali.
Běž to ověřit.
Hledej škrábance na tváři nebo na těle.
Určitě došlo k zápasu a oběť ho mohla v obraně poškrábat.
Ne, nepoškrábal ho.
Jediné rány, které najdete…
budou na rukou.
Tudy.
Ukaž nám ruce.
Všechno se stalo tak, jak nám řekla.
Poví mi někdo, co to má sakra znamenat?
Jsem soukromý detektiv.
Drží mě tu proti mé vůli. Vysvětlím vám to na komisařství.
Bez svolení lékaře nikam nepůjdete.
Jsem odpovědná za smrt nevinného muže.
Romulus by žil, kdybych se nepokusila utéct.
Vy jste ta pacientka, kterou unesl manžel?
Nikdo nikoho neunesl, pane komisaři.
Dnes odpoledne to přišel nahlásit jeden z vašich lékařů.
Tuto pacientku jsme přijali z její vlastní vůle
a na doporučení lékaře.
- To, co říká o svém muži, je lež. - Všechno ne.
To s penězi je pravda.
Odpoledne mi potvrdili, že jí manžel vybral účty.
Převod byl možný díky tomu, že je majitelka účtu právně nezpůsobilá.
Nemůžu vás odsud odvézt, ale můžeme si promluvit se soudcem.
Děláte velikou chybu.
Chyba byla poslouchat vás.
Pamatujete, co jste řekl?
Že to podstatné se nikdy nemění.
A tam patří i povinnost policisty.
Odhalovat pravdu.
Když dovolíte…
Ano, pojďte s námi a sepíšeme výpověď.
Kde je César?
Kopie dopisu pro krajskou radu s žádostí o tvé odvolání.
Podepsali se všichni.
K tomu nemáš pravomoc.
- Dnes jsem ji propustil. - Nikde o tom není záznam.
Uvidíme se na zítřejší schůzi.
Jaké?
Mimořádně se sejde komise, Samueli.
A propustí Alice.
Až se ta brána příště otevře,
budeš volná.
Můžu mít ještě jednu prosbu?
Měl záchvat úzkosti, tak je preventivně tady.
Můžu jít sama?
- Jistě. - Díky.
Hrozná noc, co?
Strašně jsem se bála.
Chvíli jsem si myslela…
že tě ztrácím.
Ale už se nebojím, protože vím, že mě vždycky ochráníš.
Tak jako jsi vždy chránil sestru.
A brášku Rema.
Lidé si vás možná pletli, ale matka vždy pozná svého syna.
Co se stalo?
Reme.
Neboj, Reme.
Klid. Jdeme, Reme.
Hned se vrátím. Počkej tady.
Hoří!
Je to moje vina.
- Ne. - Ano.
Měl jsem tam být.
Ne, zlato. Ty za to nemůžeš.
- Zůstaneš tu se mnou? - Nemůžu.
Prosím.
Mé místo je venku.
Ale budu za tebou chodit.
Kdykoli budu moct.
Můžeme?
Nové brýle!
Měla jsi pravdu.
Byly dost staromódní.
Sluší ti.
Díky.
Uvidíme se ještě?
Nemáš mě už dost?
Uvidíme se u komise.
Posaďte se, prosím.
Paní Alicio de Almenara, víte, proč se tu dnes scházíme?
Proběhne soud.
Jsme psychiatři. Nevynášíme rozsudky.
Neřekla jsem, že budete soudit mne, pane doktore.
Povězte, Alicio. Kolikrát jste nám od přijetí do sanatoria lhala?
Nesčetněkrát.
Je lhaní váš zlozvyk?
Ne, pane doktore.
Za dva měsíce jsem toho nalhala víc než za celý život.
Ujišťuji vás, že předtím jsem vždy volila poctivost.
Tak jako to dělám teď a budu i po propuštění.
I když se váš uprchlý manžel stále nenašel,
vše nasvědčuje tomu, že jste byla legálně unesena
a stala se obětí jeho podvodu.
Ode dneška víme, že před pár týdny odjel s vašimi penězi do jižní Asie.
Heliodoro nenechal nic náhodě.
Dr. Donadío příhodně zmizel v Curychu
a falešný del Olmo, který si mě najal, opět v anonymitě,
zatímco já tu zavřená žadoním o příčetnost.
Otázka zní, co uděláte vy.
Aby bylo vaše propuštění platné, komise musí hlasovat, a to jednomyslně.
Můj osud tak nakonec zůstává v rukou dr. Alvara.
Přesně tak.
Dokud jsem tu ředitelem, můj hlas je platný jako všechny ostatní.
Pak apeluji na vaši čest, abyste se vyhnul nespravedlnosti.
Ukázalo se, že vaše diagnóza byla mylná.
Ukázalo se jen to, že vás manžel podvedl.
Ale byl to zlověstný plán, jak vás nechat zavřít,
nebo reakce na pokus ho zabít?
Mluví z vás zášť, pane doktore.
Víte, o co tu jde?
Nedokážete unést, že vaši autoritu podryla žena.
Zpochybnila vaše metody na sobě i ostatních pacientech,
až se celá nemocnice obrátila proti vám.
Pokud budete proti, ukážete pouze svou neprofesionální pomstychtivost,
což vám nijak neprospěje.
- Věřte mi. - Víte, co jste právě předvedla?
Ne, povězte.
Svůj nevídaný komplex nadřazenosti.
To kvůli němu mě podrobujete psychoanalýze a pokusila jste se ukončit manželův život.
Jste nemocná žena, Alicio.
A manipulativní.
A nebezpečná.
I když si to zřejmě nikdo jiný v tomto sále neuvědomuje.
Ale nebojte se, nebudu jim oponovat.
Dámy a pánové,
v zájmu konzistentnosti a důstojnosti,
a protože odmítám věřit, že jste ztratili soudnost,
se vzdávám svého hlasu
a budu důvěřovat vám.
- Určitě? - Prestiž ústavu zůstane ve vašich rukou.
Žádám vás jen o jedno.
Pokud se rozhodnete Aliciu de Almenara prohlásit za zdravou,
zničte dopis, kterým mě diskreditujete a žádáte mé odvolání,
a nahraďte ho tímto dopisem.
Je pro ministra zdravotnictví.
To on mě dosadil do funkce a já mu to dlužím.
V dopise mu předkládám svou rezignaci z osobních důvodů
a žádám ho, aby nechal lékařskou komisi zvolit si nového ředitele.
Či v tomto případě ředitelku.
Má někdo námitky?
Tvé podmínky přijímáme. Ještě něco, než budeme hlasovat?
Jen upozorním na to, co jste ztratili ze zřetele.
Důvěru v lékařský úsudek.
V tomto případě úsudek dr. Donadía.
Pamatuješ, co stálo v jeho dopise?
Dovolíš, aby se tvá diagnóza zakládala na lžích nemocné ženy?
Přemýšlej o tom.
Přejdeme k hlasování.
Odpovězte ano, nebo ne.
Měla by být Alice Gouldová de Almenara prohlášena za duševně zdravou?
Ano.
Toto rozhodnutí je jedna z největších chyb v dějinách.
Jsem jen rád,
že za něj nenesu zodpovědnost.
Jak jsem říkala, soud.
Jen ne můj.
Jsem vámi všemi
hluboce znechucen.
Přijímáme tvou rezignaci.
Můžeš si jít pro své věci.
Mimochodem,
večer mi volal dr. Donadío.
Jak se ukázalo, po konferenci v Curychu odjel se ženou na dovolenou.
O žádné spiknutí nešlo.
Naše telegramy zkrátka nedostal.
Požádal jsem ho, zda by mohl přijít a vše vyjasnit, a on laskavě souhlasil.
Pěkný den.
Ahoj, Alice.
Co jsi vyvedla tentokrát?
Překlad titulků: Zdeněk Huml