‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- בית החולים "גבירת המעיין"‬ ‫חמישה קילומטרים -‬
‫את בטוחה שאת לא רוצה שאכנס?‬
‫לא.‬
‫מישהו עלול לזהות אותך.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫תודה לך על האומץ.‬
‫זו שחיכינו לה.‬
‫החדשה הגיעה.‬
‫הכול מסודר.‬
‫החתימה של קצין המועצה המחוזית,‬
‫הדו"ח הרפואי שלה.‬
‫וחתימת בעלה שמאשרת את קבלתה.‬
‫טוב.‬
‫גם זה הגיע.‬
‫- לסמואל אלוואר -‬
‫אני לא חושב שלסמואל יהיה אכפת.‬
‫זה מהרופא שהפנה אותה לאשפוז.‬
‫"למטופלת הזאת יש תשובה לכל דבר,‬ ‫גם אם זה אומר שהיא נאלצת לשקר.‬
‫"ויש לה כישרון לכך…‬
‫"אפילו אם השקרים שלה סותרים‬ ‫את מה שהיא אמרה לפני כן.‬
‫"אם היא תיתפס בשעת מעשה,‬
‫"היא תמצא הסבר לכך שנאלצה לשקר לפני כן,‬
‫"ותטען שכעת היא אומרת את האמת.‬
‫"אל תמעיטו בערכה.‬
‫"בזכות האינטליגנציה שלה,‬ ‫אנשים תמימים מאמינים לה בקלות…‬
‫"כולל פסיכיאטרים חסרי ניסיון."‬
‫"פסיכיאטרים חסרי ניסיון".‬
‫למרבה המזל אתה לא אחד מאלו, ד"ר רואיפרז.‬
‫מה שמך?‬
‫אליס גולד.‬
‫אני רואה שזה שם הנעורים שלך.‬ ‫-אני מעדיפה את השם הזה.‬
‫היכן נולדת?‬
‫בפלימות'.‬
‫אבל יש לי אזרחות ספרדית.‬ ‫אבא שלי היה אנגלי.‬
‫ספרי לי עליו.‬
‫על אבא שלי?‬
‫אהבנו וכיבדנו זה את זה.‬
‫הרגשות האלו שונים זה מזה?‬
‫כן. הראשון מציין אהבה.‬
‫השני, הערצה הדדית וגאווה.‬
‫ספרי לי על אימך.‬ ‫-לא. אימי מתה זמן קצר לאחר שנולדתי.‬
‫אבי היה משפחתי היחידה, עד שפגשתי את בעלי.‬
‫הנישואים שלך מאושרים?‬
‫הליודורו ואני תמיד הסתדרנו.‬
‫חלפו 16 שנים של שעמום משותף ללא תלונות.‬
‫במה עוסק מר אלמנרה?‬
‫הוא מבזבז את הכסף שלי על פוקר ופולו.‬
‫בלי השכלה?‬ ‫-לא.‬
‫הוא אמר שהוא למד משפטים,‬ ‫אבל אני לא מאמינה לו.‬
‫הוא חסר השכלה, המסכן.‬
‫ואת?‬ ‫-אני לא כזו.‬
‫מצטערת.‬
‫יש לי תואר במדעי הכימיה.‬
‫את חוקרת?‬
‫חוקרת מסוג אחר.‬
‫- יהירה, שונאת את בעלה -‬
‫אני בלשית פרטית.‬
‫את יודעת איפה את?‬ ‫-בבית משוגעים.‬
‫אנחנו מעדיפים לקרוא לזה‬ ‫מרפאה פסיכיאטרית, או בית חולים.‬
‫אבל את יודעת בדיוק למה את כאן?‬
‫כן, דוקטור.‬
‫נחטפתי בחסות החוק.‬
‫על ידי מי?‬
‫על ידי בעלי.‬
‫על פי התיק שלך,‬
‫ניסית להרוג אותו בשלוש הזדמנויות…‬
‫באמצעות הרעלה שלו‬ ‫על ידי חומר שאינו מזוהה בבדיקות רגילות.‬
‫בעלך קלט את זה, דיווח על כך,‬
‫וד"ר דונדיו החליט‬ ‫לשלוח אותך לכאן באופן מיידי.‬
‫זה לא נכון.‬
‫תגידי לי משהו.‬
‫את הכנת את הרעל?‬
‫לא הייתי יודעת איך.‬
‫מוזר.‬
‫הרי יש לך תואר במדעי הכימיה.‬
‫אמור לי משהו, דוקטור.‬
‫אם אצטרך לעבור כאן ניתוח בשחלות, למשל,‬
‫אתה היית מבצע את הניתוח?‬
‫כמובן שלא.‬
‫מוזר, הרי אתה רופא.‬
‫אני מתעסק בתחום אחר.‬ ‫-גם אני, ואני אפילו לא עוסקת בזה.‬
‫אל תאמין לשום דבר שכתוב שם.‬ ‫-אני אמור להאמין לך?‬
‫אני לא כאן בגלל גזר דין,‬ ‫לא עמדתי לדין בבית משפט.‬
‫וגם לא הודיתי בפני הרופא במשהו שלא עשיתי.‬
‫אני לא מוכנה לקבל את זה שאני חולה,‬ ‫רק שנחטפתי בחסות החוק.‬
‫זו מלכודת.‬
‫של מי?‬ ‫-של הליודורו.‬
‫אין לי שום סיבה לרצות להרעיל אותו.‬
‫לא אוכל לומר את זה עליו.‬
‫את אומרת…‬
‫שבעלך ניסה להרעיל אותך?‬
‫כן.‬
‫ומה לדעתך היה המניע של בעלך?‬
‫להיות הנאמן היחיד של ההון שלי, מן הסתם.‬
‫תראה, אם ניסיתי להרעיל אותו,‬ ‫למה הוא לא הסגיר אותי למשטרה?‬
‫כדי שלא להקשות עלייך.‬
‫וכדי לנסות לרפא אותך.‬
‫אם הוא היה מדווח עליי, בית המשפט‬ ‫היה מונע ממנו להשתמש בנכסים שלי.‬
‫לא משנה איך מסתכלים על כך,‬ ‫זה לא הגיוני שארצח את בעלי.‬
‫הודית שהרגשת איבה גדולה כלפיו.‬
‫ובכן, הליודורו הוא טיפש, כן.‬
‫אבל בוא נגיד‬ ‫שהאינטליגנציה שלו הפוכה ליופיו.‬
‫ואני אוהבת יופי…‬
‫דוקטור.‬
‫אני מבטיחה לך‬ ‫שאין לי סיבה להרוס קישוט נהדר שכזה.‬
‫- פרנויה טהורה -‬
‫סליחה.‬ ‫-זה בסדר, מונטסה. תיכנסי.‬
‫מונטסרט קסטל, סגנית המנהל של ביה"ח.‬
‫היא תלווה אותך בשלבים הראשונים.‬
‫תרצי להוסיף עוד משהו?‬ ‫-כן.‬
‫אני צריכה לדעת מתי המנהל יחזור.‬
‫בעוד שבועיים או שלושה,‬ ‫כשהוא יחזור מהחופשה.‬
‫אבל אין צורך לדאוג.‬ ‫את בידיים הטובות ביותר.‬
‫המתקן גדול מאוד.‬
‫למטופלים יש גישה‬ ‫לאזורים משותפים במהלך היום,‬
‫כולל כמה דונמים של יער.‬
‫למרות היותך מרותקת, את תרגישי חופשיה.‬
‫המנהל הכניס לכאן סדנאות ייצור.‬
‫הוא מאמין שאם המטופל מרגיש יעיל,‬ ‫זה מסייע להחלמתו.‬
‫פסיכיאטריה מודרנית.‬
‫בעשר בערב דלתות התא נסגרות עד הבוקר.‬
‫בצד השני יש עולם שנשלט על ידי כללים…‬
‫שונים מאוד מאלו שאת רגילה אליהם.‬
‫אשתדל מאוד להסתגל, מונטסה.‬
‫אני מקווה. כעת עליך לנקוט‬ ‫בשני הצעדים החשובים ביותר.‬
‫גם טבעת הנישואין שלי?‬
‫אסור לשמור פריטים אישיים בתא.‬
‫טוב.‬
‫מה לגבי סיגריות?‬ ‫אפשר להדליק את האחרונה עם המצית שלי?‬
‫- לואיס קרול‬ ‫"מבעד למראה" -‬
‫גם ספרים?‬
‫במה ספר עלול להזיק?‬ ‫-אסור לך להחזיק בדבר.‬
‫בבקשה. רק אחד.‬
‫תבחרי את זה שאת רוצה.‬ ‫-את זה.‬
‫- ארתור היל‬ ‫תסמונות וסוגי פרנויה -‬
‫אני מקווה שהכלל השני לא נוקשה כמו זה.‬
‫פה גדול.‬
‫התחתונים שלך.‬ ‫-סליחה?‬
‫התחתונים שלך.‬
‫תכרעי.‬
‫דמייני שאת בשדה ואת צריכה לחרבן.‬
‫הנה, תלבשי את זה.‬
‫כן?‬
‫כן, היא עדיין בפנים.‬
‫מתלבשת.‬
‫ברור שהיא צריכה לאכול.‬
‫כן, בסדר.‬
‫יש לנו רשות להיכנס.‬
‫אם תרצי, אני אוכל איתך‬ ‫ואז אלווה אותך לתא שלך.‬
‫לא.‬
‫אני לא רעבה, תודה.‬
‫את מוכנה?‬
‫תכניס אותנו, בבקשה.‬
‫עצה אחרונה.‬
‫ברגע שתעברי את הדלת הזו,‬ ‫תשכחי ממי שאת בחוץ.‬
‫החל מהשם שלך.‬
‫מה הבעיה עם השם שלי?‬
‫אליס גולד.‬
‫יפה, אבל שונה… שונה מדי.‬
‫כאן כל המטופלים שווים.‬
‫בבוקר יביאו לך מוצרי רחצה.‬
‫אם תצטרכי משהו, תודיעי לי.‬
‫כיבוי אורות.‬
‫- מי שלח את זה?‬ ‫אני לא רצחתי אותו -‬
‫משהו כנראה קרה שם בפנים.‬
‫אבל המשטרה לא מקשיבה לי.‬
‫תעזרי לי, אליס. בבקשה.‬
‫אני אגלה מה קרה לבן שלך.‬
‫- טרגדיה במשפחת דל אולמו -‬
‫איך לעזאזל זה קרה?‬
‫זו הצתה מכוונת.‬
‫כשהגעתי, התאים היו פתוחים.‬
‫הם עברו את הכניסה הראשית.‬
‫תוודא שהשער נעול.‬
‫יש לאבטח את האזור.‬
‫סמואל!‬
‫יש בעיה נוספת בפנים.‬
‫זוזו הצידה. תנו למנהל לעבור.‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫אני חושבת שתצטרך‬ ‫כמה שיותר עזרה הערב, סמואל.‬
‫תכניסו את כולם לתאים שלהם. קדימה, לכו!‬
‫רוצחים!‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫בבקשה, תירגעו.‬ ‫-זה מספיק.‬
‫בואי, הגיע הזמן למקלחת.‬
‫קדימה, גבירותיי, תזדרזו.‬
‫תרוקנו את הסירים, בסדר?‬
‫קדימה, להיכנס.‬
‫יש לרוקן את הסירים. קדימה.‬
‫קדימה, להזדרז באמבטיות.‬
‫קדימה, גבירותיי. תזדרזו.‬
‫מה קורה? את עדיין עייפה?‬
‫תרוקני את הסיר.‬
‫המקלחת השלישית פנויה,‬ ‫או שתלכי לצחצח שיניים.‬
‫קדימה, גבירותיי. אין לנו את כל היום.‬
‫טוב.‬
‫קדימה, גבירותיי.‬
‫למה באת?‬
‫איפה היית?‬
‫אני…‬
‫אני לא מתה.‬
‫סלחי לי, את במקום שלי.‬
‫לא ידעתי שיש מקומות שמורים.‬
‫הם חורגים מהנוהל עבורי.‬
‫אל תקומי.‬
‫יש מקום לשנינו.‬
‫לפי המבט שלך,‬
‫הדבר האחרון שאת צריכה זה להיות לבד.‬
‫מרשים לך לשתות יין?‬ ‫-כן.‬
‫יושב מולך המשוגע הכי מוזר כאן.‬
‫אני היחידי שמודה שאני לא שפוי.‬
‫כי גם את לא חולה, נכון?‬
‫לא.‬ ‫-אז נרים כוסית.‬
‫רואה? אני עדיין יוצא דופן.‬
‫איגנסיו אורקייטה.‬
‫אליס. אליסיה, נעים מאוד.‬
‫אמרי לי, אליסיה,‬ ‫מה הביא אותך לארץ הפלאות הזו?‬
‫אין לך מחוך. אימי לבשה כזה.‬
‫תסתלק, עכברוש מטונף.‬
‫הפיל מגן עליך, אבל אתה חתיכת חרא‬ ‫שלא מבחין בין גברת לבין זונה כמו אימא שלך.‬
‫הכול בסדר.‬
‫אל תדאגי.‬
‫אם זה מנחם אותך,‬
‫הוא עושה את זה לכולן.‬
‫הוא הגיע לכלוב פעמים רבות.‬
‫איזה כלוב?‬
‫לא כדאי לך להגיע לשם.‬
‫בוא נעצבן אותה. אתה תראה.‬
‫מה קרה?‬
‫את מעשנת?‬
‫קודם יין, עכשיו מצית.‬
‫יש לך פריבילגיות.‬
‫לקחו ממך הכול, נכון?‬
‫אפילו את התחתונים שלי.‬
‫מזלך שלא היית פה לפני שנים.‬
‫סמואל אלוואר, המנהל החדש, שינה הכול.‬
‫הוא הסיר את הסורגים מהחלונות.‬
‫פתח את הדלתות, אפשר חופש תנועה.‬
‫כן, כך שמעתי.‬
‫אומרים שהוא מנהל נהדר.‬
‫את מכירה אותו?‬ ‫-לא.‬
‫לא, אבל אני רוצה.‬
‫דברים יפים קורים‬ ‫אפילו במקומות האיומים ביותר.‬
‫איך הם הגיעו לכאן?‬
‫התאומים נולדו כאן.‬
‫להוריהם הייתה מוגבלות שכלית.‬
‫תמיד קראנו להם רומולו ורמו.‬
‫רומולו ורמו.‬
‫מי זה מי?‬
‫רומולו הוא החקיין.‬
‫הוא מחקה את כולם במשך כל היום.‬
‫ורמו לא יכול לדבר.‬
‫והיא?‬
‫רומולו אומר שזו אחותו הקטנה.‬ ‫כשנמאס לו לעשות שטויות, הוא יושב איתה.‬
‫הוא מגן עליה.‬
‫והיא באמת אחותו?‬ ‫-לא.‬
‫אבל הוא חושב שכן.‬
‫הוא יהרוג את מי שחושב אחרת.‬
‫הוא יהרוג?‬
‫זה קצת מוגזם, לא?‬
‫בהחלט לא.‬
‫אני רוצה לנהוג!‬
‫זה כמו מחול שדים.‬
‫יש לנו גבר צעיר…‬
‫אשר ספג חבלות מרובות.‬
‫ככל הנראה הן נגרמו מסכין.‬
‫שנעביר את הגופה לבדיקה במקום שקט יותר?‬
‫לא, זו החלטה של החוקר.‬
‫מצאו את לוסיה?‬ ‫-היא בדרך.‬
‫למי יש גישה לתא?‬ ‫-רק למטופלים במחלקה.‬
‫כולם גברים, אני מניח?‬
‫כן, הנשים במחלקה אחרת.‬ ‫הם נפגשים רק באזורים המשותפים.‬
‫איש לא נגע בו, נכון?‬
‫נראה לי שמצאנו את כלי הרצח.‬
‫- מי שלח את זה? 24.11.78‬ ‫אני לא רצחתי אותו -‬
‫אכפת לך אם אשב כאן? סלח לי.‬
‫אני אליסיה.‬
‫אני חדשה כאן.‬
‫הכרת בחור צעיר בשם דמיאן גרסיה דל אולמו?‬
‫אל תטרחי, גברת צעירה.‬ ‫החבר שלנו כאן הוא אילם.‬
‫אילם? הוא לא יכול לדבר?‬
‫- אני יכול לדבר, אבל לא בא לי -‬
‫אם תעלומה מסקרנת אותך,‬
‫או שאת צריכה לדעת יותר…‬
‫את יכולה לשבת איתי.‬
‫אני המצאתי את התאוריה של תשעת העולמות.‬
‫אני יכול לתת לך את כל התשובות שאת צריכה.‬
‫אני לא מחפשת כלום. תודה.‬
‫כולנו מחפשים משהו.‬
‫טירוף הוא רק‬ ‫הדרך המהירה ביותר למצוא את זה.‬
‫היי!‬
‫עזוב אותה!‬
‫רומולו!‬
‫לאט לאט. תירגע.‬
‫תסתכל עליי.‬ ‫-תירגע! לאט לאט!‬
‫עזוב אותי.‬ ‫-תירגע.‬
‫עזוב אותו!‬
‫רומולו! תסתכל עליי!‬
‫מספיק!‬
‫תירגע.‬
‫רומולו. תירגע.‬
‫תירגע.‬
‫אתה צריך להירגע.‬
‫אליסיה, התור שלך.‬
‫תירגע!‬
‫-תסתכל עליי.‬
‫- הכניסה למורשים בלבד‬ ‫ארכיון -‬
‫נא להיכנס.‬
‫ססאר, אשאיר אותה איתך.‬
‫אליסיה, ברוכה הבאה.‬ ‫-תודה.‬
‫בואי. תרגישי בנוח.‬
‫אני ססאר אריינו.‬
‫ראש השירותים הרפואיים.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-גם לי.‬
‫אני אעשה את הבדיקות שלך.‬
‫אילו בדיקות?‬ ‫-הערכות.‬
‫הן מורכבות בעיקר משיחה נחמדה.‬
‫אני מודה שבאמת בא לי על זה.‬
‫אני רק מבקש שתהיי כנה,‬ ‫נסי שלא להסתיר ממני דבר.‬
‫אני אשתדל.‬
‫יש חלק קטן בחיי‬ ‫שאני מעדיפה לשמור בשביל ד"ר אלוואר.‬
‫בסדר.‬
‫אם אבקש מידע ששמור עבור המנהל,‬
‫אמרי "מחוץ לתחום" ואני אשתוק.‬
‫תיתן לי תרופות?‬ ‫-לא.‬
‫רק אם המנהל יאשר את האבחנה הסופית.‬
‫שנתחיל?‬ ‫-בטח.‬
‫ה-21 במרץ, 1979.‬ ‫פגישה ראשונה עם אליס גולד.‬
‫חזרי אחריי. שמונה ושלוש.‬
‫שמונה ושלוש.‬
‫מה את רואה…‬
‫בציורים האלו?‬
‫שלוש ציפורים עפות.‬
‫פרה באחו.‬
‫אדם, סוס ויער.‬ ‫-טוב.‬
‫כעת תצביעי על האף שלך‬
‫ואז לברך שלך.‬
‫נהדר.‬
‫עשינו תגלית מדהימה.‬
‫הגיל הנפשי שלך עולה על שלוש שנים.‬
‫אז תציע לי סיגריה?‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫טוב, בואי נעשה את זה יותר קשה.‬
‫נראה מה יקרה.‬ ‫-נראה מה יקרה.‬
‫תמני שלושה פילוסופים.‬
‫אריסטו, סוקרטס ואפלטון.‬
‫לא יוונים.‬
‫דקארט, קאנט ושופנהאואר,‬ ‫שאת שמו לא הייתי צריכה לציין.‬
‫למה?‬
‫כי הוא אידיוט שאמר שנשים הן חיות‬ ‫עם שיער ארוך ובלי אינטליגנציה.‬
‫מה היית עושה אם היית מוצאת מעטפה עם שם?‬
‫הייתי פותחת אותה ומסתכלת פנימה.‬
‫ואם זה לא שלך?‬
‫לא אמרת שזה לא מיועד אליי.‬
‫בואי נעשה תרגיל פשוט.‬
‫אומר לך מילה.‬
‫תעני במילה הראשונה שעולה לך בראש.‬
‫שמש.‬ ‫-חיים.‬
‫דממה.‬ ‫-הדממה אינה קיימת.‬
‫אהבה.‬
‫גאולה.‬
‫סקס.‬
‫עונג.‬
‫סליחה על הבוטות.‬ ‫אני רואה שאת לא פריג'ידית.‬
‫לא, דוקטור.‬
‫יש נשים שכן.‬
‫או שהבעלים שלהן חסרי תועלת. או אנוכיים.‬
‫מי מאלו הוא בעלך?‬
‫מחוץ לתחום.‬
‫זה קשור לזה שניסית להרעיל אותו?‬
‫מחוץ לתחום.‬
‫תסלח לי על הבוטות.‬
‫למה המידע הזה רלוונטי?‬
‫בריאות מינית‬ ‫עשויה להיות חשובה לבריאות הנפש.‬
‫על פי פרויד האידיוט?‬
‫הוא לא ממש היה אידיוט.‬ ‫-טוב…‬
‫לומר שלחלום על צריח של כנסייה‬ ‫פירושו כמיהה לאיבר הגברי,‬
‫זו אובססיה, דוקטור.‬
‫אני מסכים איתך.‬
‫אבל פרויד היה אדם חכם.‬ ‫הוא למד איך להעיר את תת המודע.‬
‫פרויד היה אובססיבי.‬
‫אני מתעבת אנשים אובססיביים.‬
‫הם מפשטים דבר מורכב כמו הנפש.‬
‫אבל סלח לי…‬
‫כי התפרצתי לתחום שלך כששיחקנו במילים.‬
‫סליחה, דוקטור.‬
‫משפחה.‬
‫אושר.‬
‫ילדים.‬
‫תסכול.‬
‫תוכלי להגיד לי למה?‬
‫הוא לא ראה את עצמו כאבא.‬
‫בעלך תמיד היה נאמן?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫לא שאלתי.‬
‫זה היה מהווה סימן לחוסר האמון שלי.‬
‫ואת?‬
‫תמיד היית נאמנה?‬
‫תמיד.‬
‫גברים אחרים לא חיזרו אחרייך?‬
‫כן, דוקטור.‬
‫פעמים רבות.‬
‫והיית מעוניינת במישהו מהמחזרים?‬
‫כן.‬
‫ולמרות זאת…‬
‫מעולם לא.‬
‫אמרי לי, אליסיה.‬
‫מה את הכי לא אוהבת בעצמך?‬
‫להתלבש ככה.‬
‫מה את הכי אוהבת?‬
‫השאיפה האישית שלי.‬
‫הצורך להגשים את המטרה שלי.‬
‫בואו מכאן.‬
‫מישהו שבר אותו מבחוץ, לא ידוע מי זה.‬
‫התא של הקורבן‬ ‫נמצא במגורי הגברים, מספר שלוש.‬
‫כדי להגיע לשם מהמכבסה‬
‫צריך לעבור את כל היחידות…‬
‫ולפתוח את כל הדלתות לאורך הדרך.‬
‫האם ייתכן שהרוצח ארגן‬ ‫את הבלגן כדי לטשטש את עקבותיו?‬
‫אם כן, זה יקל על החקירה שלנו.‬
‫ללא ספק.‬
‫אסטרטגיה כה מורכבת…‬
‫מצמצמת את מספר החשודים.‬
‫מה דעתך על כל זה?‬
‫רב־פקד, אני לא חושב שכדאי להיות כאן הלילה.‬
‫מה דעתך לקחת את הגופה,‬
‫ומחר, כשהעניינים יירגעו,‬ ‫תוכלו לחזור ולראות מה קרה?‬
‫זה יוחלט על ידי בית המשפט,‬ ‫על פי הוראת השופט.‬
‫בינתיים אני מבקש שתשתף פעולה.‬
‫כמובן.‬
‫נוכל להכין רשימה‬ ‫של מטופלים בתפקוד גבוה, אם תרצה.‬
‫הכינו אותם לחקירה בהקדם האפשרי.‬
‫אליסיה, בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫מה שלומך?‬
‫בסדר, ואתה?‬ ‫-בסדר.‬
‫איך ישנת?‬
‫אני קצת לחוצה.‬
‫לא ידעתי אילו שאלות תשאל.‬
‫למען האמת, לא התכוונתי לשאול כלום.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫כבר נמאס לך ממני?‬ ‫-לא, להפך.‬
‫היום תבחרי את נושא השיחה שלנו.‬
‫אפילו שאלות לא הולמות?‬
‫אפילו כאלו.‬
‫תודה.‬
‫אני רוצה לדבר על המשקפיים שלך.‬
‫הם מכוערים מאוד.‬
‫אתה צריך להרכיב‬ ‫משקפיים גדולים בצבעי שריון צב.‬
‫זה יחמיא לך.‬
‫מצטער, אני מגושם.‬
‫אני מצטער.‬
‫לא. אתה מחמיר את המצב.‬ ‫-אני מצטער.‬
‫השירותים?‬ ‫-זה לאנשי צוות בלבד.‬
‫אבל יש לך מפתח?‬
‫כן.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אחזור במהירות.‬ ‫-כן.‬
‫הנה.‬ ‫-תודה רבה, מיד אחזור.‬
‫כן.‬
‫סליחה, כנראה שיש דליפה. המסדרון מלא במים.‬
‫תודה.‬
‫לעזאזל.‬
‫תביא מגב!‬
‫- אישורים -‬
‫- ינואר 1978, אפריל 1978, מאי 1978 -‬
‫- אוקטובר 1978, נובמבר 1978 -‬
‫- אישור יציאה, 24 בנובמבר 1978 -‬
‫- תוכנית פינוי -‬
‫- א. אורקייטה -‬
‫ילוו אתכם לתאים שלכם‬
‫ותישארו שם עד להודעה חדשה.‬
‫חוץ מאלו שנמצאים ברשימה הזאת…‬
‫שאת שמם אקריא כעת.‬
‫אם תתנהגו לא יפה, תישנו בכלוב.‬
‫דויד קובאס.‬
‫דויד קובאס, לשירותך.‬
‫חואקין פלאסיו.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫נמאס לי מזה. רוצחים!‬
‫דויד קובאס.‬ ‫-נמאס לי!‬
‫אלווארו סאנחואן.‬
‫רוצחים.‬ ‫-נמאס לי מזה. רוצחים!‬
‫איגנסיו אורקייטה.‬
‫היי, איגנסיו!‬
‫רד למטה!‬ ‫-רוצחים!‬
‫תירגע. איגנסיו, רד למטה!‬
‫רד משם!‬ ‫-תעזבו אותי. אל תיגעו בי.‬
‫רד משם!‬
‫זוזו מכאן!‬
‫תסתכל עליי. שקט.‬
‫תסתכל עליי. תירגע.‬
‫תסתכל עליי, איגנסיו.‬
‫טוב מאוד. בדיוק ככה.‬
‫טוב מאוד.‬
‫אני חוקרת מקרי מוות. רב־פקד‬ ‫ופקיד ביהמ"ש מחכים לי כדי שאקח את הגופה.‬
‫לא אמרו לכם שאני באה?‬
‫אני חוקרת מקרי מוות.‬
‫אתה אחד המטופלים הבודדים‬ ‫שמותר להם לשאת מצית.‬
‫אז מה?‬
‫השתמשת במצית כדי להצית את סדנת הצעצועים?‬
‫ידעת שכולם ינסו לכבות אותה.‬
‫אתה עושה טעות, רב־פקד.‬
‫אז איך אתה מסביר את הדם על הידיים שלך?‬
‫כשראיתי מה קרה ניסיתי‬ ‫להציל את הבחור, אבל היה מאוחר מדי.‬
‫אני נשבע שלא הרגתי אותו.‬
‫המפקח, פקיד בית המשפט‬ ‫וחוקרת מקרי המוות הגיעו.‬
‫אז אתה מפריע?‬ ‫-זאת לא לוסיה. זו מישהי אחרת.‬
‫לא אכפת לי מי זאת,‬ ‫כל עוד היא תעשה את העבודה שלה ומהר.‬
‫רב־פקד אמר שאפשר לפנות את הגופה.‬
‫מושלם.‬
‫למרות שרבים מכם כמו עצים קטנים‬
‫וחיים כצמחים…‬
‫עליכם לדעת שאלוהים נותן לכם מקום‬
‫בממלכת השמים.‬
‫הוא אוהב את הפגמים הנפשיים שלכם‬
‫וסבלכם הופכים אתכם‬ ‫לראויים אפילו יותר לרחמיו.‬
‫אחים, לכו בשלום.‬
‫שלום.‬
‫אני יודע מי את.‬
‫היי!‬
‫תירגע, רומולו.‬
‫מזמן לא התראינו.‬
‫אריינו העסיק אותי עם הרבה בדיקות.‬
‫צר לי.‬
‫אריינו הוא התגלמות השעמום. רוצה?‬
‫איגנסיו, לפני כמה חודשים קיבלת רשות לצאת.‬
‫ב-24 בנובמבר. אתה זוכר?‬
‫נתנו לי לנסוע לעיר‬ ‫כשאחותי באה לבקר. איך את יודעת?‬
‫- אני לא רצחתי אותו -‬
‫אתה שלחת את זה?‬
‫מה זה?‬
‫הכרת את דמיאן גרסיה דל אולמו?‬
‫הוא היה במחלקה שלוש.‬
‫איגנסיו, אני מדברת אליך.‬ ‫-אני צריך ללכת.‬
‫איגנסיו.‬
‫ב-24 בנובמבר זה נשלח לאביו.‬
‫כתב היד מעיד על כך‬ ‫שהכותב הוא סכיזופרן. למה אתה כאן?‬
‫אני מדברת אליך.‬ ‫הוא היה סכיזופרן. למה אתה כאן?‬
‫את לא מבינה. אני צריך ללכת.‬ ‫-לא, אתה לא הולך. איגנסיו!‬
‫איגנסיו, עצור!‬
‫בוא הנה.‬
‫עצור!‬
‫מה קרה? איגנסיו, קום.‬
‫מה קרה? איגנסיו!‬
‫היי, מה קרה?‬
‫הצילו! מה קרה לו?‬
‫הצילו! בואו הנה! איגנסיו, מה קרה?‬
‫תסתכל עליי. הכול בסדר. תירגע.‬
‫הצילו, בבקשה! איגנסיו, מה קרה? איגנסיו!‬
‫מה קרה לו? הצילו, בבקשה!‬
‫לא ידעת? המים מזיקים לו.‬
‫כמו שפטרוזיליה מזיקה לתוכים.‬ ‫-מה?‬
‫איגנסיו!‬
‫הצילו!‬
‫לאן את הולכת? תשאירי אותו פה?‬
‫רב־פקד,‬ ‫חוקרת מקרי המוות ביקשה נתיחת חירום.‬
‫מה זאת אומרת? התיק כמעט סגור,‬ ‫צריך רק שהוא יודה כדי שנלך הביתה.‬
‫הוא חף מפשע. לא ייתכן שהוא התקרב לנשק.‬
‫איך אתה יודע?‬ ‫-הדו"ח הרפואי.‬
‫חוקרת מקרי המוות ביקשה אותו.‬
‫החשוד סובל מפחד לא הגיוני ממים.‬ ‫-זה נכון?‬
‫אני חושש שכן.‬
‫איזו אכזריות.‬
‫מה לעזאזל היא מחפשת עכשיו?‬
‫לא צריך להיות איינשטיין‬ ‫כדי לדעת איך הבחור מת.‬
‫היא אומרת שיש לו‬ ‫כמה עצמות שבורות, אולי זה חשוב.‬
‫החדשים האלו, סוטו.‬
‫הם טוענים שהם יודעים הכול…‬
‫אבל הם רק מפריעים.‬
‫זה האחרון.‬
‫אין אף אחד בחצר האחורית. כולם בפנים.‬
‫תייבש ותביא אותה.‬
‫- אזור מוגבל -‬
‫יש לך ספירת ראשים?‬
‫אלוהים.‬
‫קדימה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫בואו נמשיך בחקירה ונשים לזה סוף.‬
‫רשימת החשודים ירדה ל-15.‬
‫יופי. תשלחו אותם לכאן בזה אחר זה.‬ ‫-מה קורה שם?‬
‫סמואל, עשינו ספירת ראשים ולא כולם כאן.‬
‫יש 138 תאים ריקים ורק 137 מטופלים.‬ ‫-מי נעדר?‬
‫סמואל, יש להכניס את המטופלים לתאים בהקדם…‬
‫אסור להסתכן בהימלטות מסוכנת.‬
‫הכול באשמתך, תתקני את זה. קדימה.‬
‫זה המטופל שנעדר.‬
‫זה נקרא הידרופוביה.‬
‫מה שיש לי.‬
‫אני סובל מזה מאז שהייתי ילד.‬ ‫איש לא יודע למה.‬
‫אני לא יכול אפילו להסתכל על מים.‬
‫ובטח שלא לגעת בהם.‬
‫כעת את יודעת את הסוד שלי.‬
‫כן.‬ ‫-תספרי לי את שלך?‬
‫אני לא משוגעת.‬
‫ואו, חשבתי שאת בוטחת בי.‬ ‫-אני מעמידה פנים שאני פרנואידית.‬
‫באתי לבית החולים כדי לחקור פשע. אני בלשית.‬
‫אלוהים.‬
‫זה חדש.‬
‫אני אומרת לך את האמת.‬
‫את גרועה ממני.‬
‫אני חוקרת את מותו של דמיאן גרסיה דל אולמו.‬
‫הוא אושפז כאן לפני יותר משנה.‬
‫אמרו שהוא התאבד.‬
‫אבל זה לא הגיוני.‬
‫את חושבת שהוא נרצח?‬
‫התאוריה שלי היא שמדובר‬ ‫במטופל לשעבר של אביו,‬
‫שביקש לנקום בדרך הקשה ביותר.‬
‫את יכולה לבטוח בי. לא הכרתי אותו כלל.‬
‫האדם שהרג אותו היה סכיזופרן,‬ ‫כעת אני יודע שאתה לא כזה.‬
‫אבל זה בוודאי היה אדם אינטליגנטי.‬
‫אז אני בטח לא חשוד.‬
‫הוא טשטש את עקבותיו.‬
‫שכנע את כולם שדמיאן התאבד.‬
‫אפילו את הרופאים?‬ ‫-זה מה שד"ר אלוואר חושב.‬
‫הוא היחידי שיודע מה אני עושה כאן.‬ ‫-הוא נתן לך רשות לחטט בביוב של המקדש שלו?‬
‫הוא חבר קרוב של אביו של הבחור.‬
‫מה אתה יודע על דמיאן?‬
‫הוא סבל מסוג של סכיזופרניה.‬
‫היו לו הזיות, הוא שמע קולות, דברים כאלו.‬
‫עשו לו טיפולים בהלם חשמלי…‬
‫וטיפולי אינסולין.‬
‫אומרים שזה עובד על מטופלים אלימים.‬
‫דמיאן היה אלים?‬
‫הוא תמיד הסתבך בקטטות.‬
‫בעיקר עם לואיס אוחדה.‬
‫מי זה לואיס אוחדה?‬
‫המעריץ הסודי שלך.‬
‫הגמד.‬
‫מה קרה?‬
‫בלילה שבו דמיאן מת…‬
‫הוא נעלם.‬
‫נעלם?‬
‫איך זה ייתכן?‬
‫מאז שהמנהל הרשה למטופלים לנוע בחופשיות…‬
‫חלקם התחבאו ביער עד שנתפסו.‬
‫אני זוכר שאוחדה עשה את זה באותו יום.‬
‫הכול בסדר? הוא פגע בך?‬
‫איפה הגמד? איפה הוא?‬
‫איפה הוא? תירגעי.‬
‫תירגעי. איפה הוא?‬
‫לא גילית דבר?‬
‫לא.‬
‫לכולם יש אליבי.‬
‫או שהם לא מסוגלים לבצע פשע כה מורכב.‬
‫עדיין לא מצאת את המטופל שברח?‬
‫לא.‬
‫רב־פקד, אכפת לך שנדבר ביחידות?‬
‫במשרד שלי?‬
‫סלח לי על שערבתי אותך‬ ‫במשהו שיכולנו לטפל בו בעצמנו.‬
‫כפי שאתה יודע, לפי הפרוטוקול החדש…‬
‫יש יותר מדי שינויים בארץ לאחרונה.‬
‫ובכן, אנחנו עדיין יכולים‬ ‫להימנע מאי נוחות מיותרת.‬
‫אני לא יכול לדמיין מה יקרה עכשיו.‬
‫חקירה, ניירת, עורכי דין.‬
‫טלפונים מעיתונאים.‬
‫אני מעדיף בעיטה בביצים, האמן לי.‬
‫כן, גם אני.‬
‫יש לך הצעה, דוקטור?‬
‫לפעמים אני חולם על בית החולים.‬
‫לפני כמה ימים הסתכלתי‬ ‫על תמונות של המטופלים שלי וחשבתי…‬
‫אתה מאמין באלוהים?‬
‫כן, אדוני.‬
‫חשבתי שאם אלוהים יצר אותנו בדמותו,‬
‫כפי שכתוב בכתבי הקודש המושלמים…‬
‫המטופלים שמגיעים לכאן‬
‫הם כמו הקווים העקומים של אלוהים,‬ ‫כשהוא למד לכתוב.‬
‫איזה מין אלוהים מתיר חוסר שלמות כזה?‬
‫אני משוכנע שיש לו תוכנית גם בשבילם.‬
‫אני חושב שהתוכנית הזאת שמורה לי…‬
‫רב־פקד.‬
‫אתה מנסה להגיד לי משהו?‬
‫האדם שביצע את הפשע הזה‬ ‫הוא אחד הקווים העקומים האלו.‬
‫מה הטעם בהתחלת התהליך המייגע הזה,‬
‫אם ברור שהם יחזרו להיות כלואים כאן?‬
‫המטופל הנעדר עלול לסבך אותך. זה העניין?‬
‫כן.‬
‫אולי גם לך.‬
‫פקיד בית המשפט כבר פתח בחקירה.‬
‫אני בטוח שתמצא דרך לדבר עם האנשים שלך.‬
‫איך זה יועיל לך?‬
‫הכנסתי רפורמות מסוימות שנחקרות.‬
‫פשע לא ייראה טוב בתיק שלי.‬
‫"רפורמות"?‬
‫אתה מישהו שרוצה לשנות הכול?‬
‫הדברים החשובים באמת‬ ‫לא משתנים לעולם, רב־פקד. סליחה.‬
‫כן.‬
‫טוב.‬
‫המטופל נמצא.‬
‫ראיתם את הגמד?‬
‫מצטערת.‬
‫תירגע.‬
‫אני מחפשת את הגמד.‬
‫ראית אותו?‬
‫אני יודע מי את.‬
‫מי אני?‬
‫בואי.‬
‫-לאן?‬
‫הביתה. בואי.‬
‫מה זאת אומרת "הביתה"?‬ ‫-כן, בואי.‬
‫לא, רומולו.‬
‫בואי.‬
‫כמה יפה.‬
‫אתה בנית אותו?‬
‫בניתי אותו בשבילה ובשביל אחי.‬
‫ובשבילך.‬
‫בשבילי?‬
‫למה בשבילי?‬
‫כי את האימא שלנו.‬
‫רומולו.‬
‫איך הבנת את זה, יקירי?‬
‫כי את לא חולה כמו כל האחרים.‬
‫באת כדי להיות איתנו.‬
‫ואת תישארי לנצח.‬
‫נכון?‬
‫לא תעזבי אותנו שוב.‬
‫לא.‬
‫לא אעשה את זה, יקירי.‬
‫שמעת את זה?‬
‫אימא נשארת.‬
‫יש פה עוד מישהו?‬ ‫-לא.‬
‫מה עם אחיך?‬ ‫-לא.‬
‫לא?‬
‫תישארו כאן.‬
‫אליסיה.‬
‫זה ססאר.‬
‫מה קרה?‬
‫אליסיה, תישארי רגועה.‬ ‫-מה זה?‬
‫די.‬ ‫-ססאר.‬
‫תירגעי, בבקשה.‬
‫עדיף שתישארי רגועה.‬
‫אנחנו לא רוצים לפגוע בך. בבקשה.‬
‫אני קשורה.‬ ‫-אליסיה, בבקשה.‬
‫תקשיבי לי.‬
‫הרגת אדם.‬
‫מה?‬
‫מצאו אותך מחוסרת הכרה‬ ‫ליד גופתו של לואיס אוחדה.‬
‫לואיס אוחדה?‬ ‫-כן.‬
‫הגמד מת?‬
‫את לא זוכרת מה עשית?‬
‫מה שאני עשיתי?‬
‫לא, אני…‬
‫הוא השליך את עצמו עליי. הוא תקף אותי.‬
‫הוא…‬
‫תקף אותי. הוא ניסה…‬
‫הוא ניסה לאנוס אותי.‬
‫זה…‬
‫בבקשה, תירגעי.‬
‫תוריד את זה.‬ ‫-אני לא יכול.‬
‫אני לא ממש זוכרת.‬ ‫אולי היה שם מישהו אחר.‬
‫זו הייתה תאונה. בבקשה.‬
‫תוריד את זה.‬ ‫-תפסיקי, אני לא יכול.‬
‫החלקים מנשמתך שאת שומרת‬ ‫לד"ר אלוואר הם בוודאי חשובים.‬
‫תפסיקי, בבקשה.‬
‫אני חייב להתקשר למשטרה.‬
‫אף אחד לא יתקשר לאף אחד‬ ‫עד שאדבר עם המטופלת…‬
‫ד"ר אריינו.‬
‫לא ידעתי שחזרת.‬
‫הקדמתי את שובי מהחופשה…‬
‫כדי לדבר איתך קצת לבד.‬
‫אם זו לא בעיה.‬
‫כמובן.‬
‫אני סמואל אלוואר, המנהל של המוסד הזה.‬
‫מה שלומך, אליסיה?‬
‫איך את מרגישה?‬
‫קצת מסוחררת.‬
‫נעים להכיר אותך סוף כל סוף.‬
‫לא ידעתי כמה זמן אחזיק מעמד כאן, זה היה…‬
‫סיבכת אותי בצרות צרורות.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫לואיס אוחדה קפץ עליי ו…‬ ‫-כך נאמר לי.‬
‫אבל זה לא משנה את העובדה‬ ‫שאחד המטופלים שלי מת.‬
‫אז השאלה שלי היא…‬
‫מה נעשה עכשיו, אליסיה?‬
‫אם תרצה, אעדכן אותך קודם.‬
‫ואז נחליט?‬
‫בסדר גמור.‬
‫קדימה.‬
‫יש מידע על מטופלים שלא נמצא בתיקיות?‬
‫אתה צריך לתת לי גישה אליו.‬ ‫-תיקיות?‬
‫כן. הצלחתי להשיג את התיק של דמיאן‬
‫ואת רישומי היציאות של המטופלים, אבל…‬
‫שום דבר עדיין לא ברור‬ ‫ואני בספק אם לואיס אוחדה היה מסוגל לכך,‬
‫או היה מקבל עזרה‬ ‫כדי לגרום לרצח להיראות כמו התאבדות.‬
‫אני לא קרובה לגלות מי עשה את זה, דוקטור.‬
‫את מעשנת?‬
‫לא, יש לי סחרחורת. תודה.‬
‫התאבדות?‬
‫זו ההשערה שאני והלקוח שלי עובדים איתה.‬
‫מי הלקוח שלך שוב?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אתה יודע מיהו הלקוח שלי.‬
‫אני עובד עם השכל של המטופלים שלי, אבל…‬
‫לצערי אני לא יכול לקרוא מחשבות.‬
‫אני אליס גולד.‬
‫אליס גולד דה אלמנרה, דוקטור.‬
‫אני יודע מי את, אליסיה.‬
‫אז אתה זוכר שהתכתבנו‬ ‫בהוראתו של ד"ר דל אולמו.‬
‫ואמרת לי שכדי להיכנס לכאן,‬ ‫עליי להעמיד פנים שאני חולה.‬
‫תסבירי לי את ההוראות האלו.‬
‫לא אסביר לך שום דבר,‬
‫עד שתסביר למה אתה שואל‬ ‫על מה שאתה כבר יודע.‬
‫מהו המבט הזה? אתה לועג לי?‬
‫אני לא נוטה ללעוג למטופלים.‬
‫אילו מטופלים? במה אתה משחק?‬
‫תראי, זה לא משחק…‬
‫גברת אליסיה דה אלמנרה.‬
‫אני לא בטוח מאיפה הבאת‬ ‫את הרעיון הזה, אבל את צריכה לדעת,‬
‫שאת ואני מעולם לא התכתבנו.‬
‫מעולם לא דיברתי עלייך‬ ‫עם ד"ר גרסיה דל אולמו.‬
‫זה שקר, ואתה יודע את זה.‬
‫מטופלים לא מדברים אליי כך.‬ ‫-אני לא מטופלת שלך,‬
‫אני כאן מסיבות מקצועיות. אתה מבין?‬
‫חוששני שלא.‬
‫טוב, אני הולכת לדרוש הסבר מהלקוח שלי.‬
‫חזרי למיטה.‬ ‫-אדרוש הסבר מהלקוח שלי.‬
‫אני לא חוזרת לשום מקום.‬
‫תני לי.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫הליודורו?‬
‫הליודורו, זה אתה?‬ ‫-זו המרכזנית, אין גישה לקו חוץ.‬
‫אני רוצה לדבר עם בעלי. עכשיו.‬
‫סמואל אלוואר. שלחי גיבוי.‬ ‫-למה אתה עושה את זה?‬
‫כי את חולה מאוד.‬
‫את תהיי כאן במשך זמן רב מאוד.‬
‫בן זונה.‬
‫אחריה!‬
‫מה קורה?‬
‫תפתח את הדלת, בבקשה!‬ ‫אני אליס גולד דה אלמנרה!‬
‫אני מוחזקת כאן בניגוד לרצוני.‬
‫פתח את הדלת!‬
‫תעזבו אותי!‬
‫תחזיק את הזרוע שלה.‬
‫בן זונה.‬
‫איפה אני?‬
‫בבידוד.‬
‫כמה זמן אני פה?‬
‫שלושה ימים.‬
‫טשטשו אותך ומאז ישנת.‬
‫אני רוצה לחזור הביתה.‬
‫מצטערת, אליסיה, אבל אי אפשר.‬
‫אחרי ההתפרצות הפסיכוטית שלך,‬ ‫ד"ר אלוואר סבור שאת מסוכנת.‬
‫לא, זו לא הייתה התפרצות.‬
‫תקפת אותו וניסית לברוח.‬
‫למה עשית את זה?‬
‫מצאתי את זה בתא שלך.‬
‫מה קורה כאן, אליסיה?‬
‫תספרי לי מה את עושה כאן?‬
‫אני לא משוגעת.‬
‫תוציאי אותי מכאן.‬
‫רק המועצה הרפואית יכולה להחליט על כך…‬
‫וכרגע אין להם סיבה להתכנס.‬
‫אלא אם תתני לי סיבה.‬
‫תבטחי בי, בבקשה.‬
‫יש לי סיבה להאמין‬
‫שדמיאן גרסיה דל אולמו‬ ‫לא מת כתוצאה מהתאבדות.‬
‫לא יכול להיות.‬ ‫-מונטסה.‬
‫ביקשת סיבה לכך שהם יתכנסו.‬
‫ונתתי לך אחת.‬
‫בבקשה, קחי אותי אליהם.‬
‫אני נשבעת שאוכיח שאני דוברת אמת.‬
‫ראשית, אני רוצה להתנצל.‬
‫אני מבטיחה לכם שאני לא אדם אלים.‬
‫הכנסתי את עצמי למבוך‬ ‫וללא עזרתכם לא אוכל לצאת ממנו.‬
‫איזה מבוך?‬
‫הסיבה שבאתי לבית החולים הזה.‬
‫ד"ר דונדיו החליט לאשפז אותך‬ ‫על סמך שיקול דעתו המקצועי,‬
‫לבקשת בעלך.‬ ‫-לא.‬
‫לא נכון.‬ ‫-נוכל לאשר זאת במכתב שנחתם על ידו.‬
‫הוא לא היה מודע לכך.‬
‫הוא לא יודע שאת כאן?‬ ‫-חשבתי שאהיה כאן רק כמה ימים.‬
‫אמרתי לו שאני נוסעת לבואנוס איירס‬ ‫כדי לחקור הונאת צוואה.‬
‫זה לא מה שאמרת לנו בהתחלה,‬ ‫אמרת שהוא ניסה להרעיל אותך.‬
‫שיקרתי.‬
‫רוב ההצהרה הראשונית שלי‬ ‫לד"ר רואיפרז היא כוזבת.‬
‫מה זאת אומרת, "רוב"?‬
‫המצאתי את האישיות של בעלי.‬
‫הבעתי תיעוב שאנו לא מרגישים באמת.‬
‫אנחנו אוהבים ומכבדים זה את זה.‬
‫את מצהירה שהטעית את ד"ר רואיפרז בכוונה?‬
‫נכון.‬
‫לאיזו מטרה?‬
‫כדי להעמיד פנים שאני חולה ולהיכנס לכאן.‬
‫אלו שטויות.‬
‫השטות היא לרמות אדם בעל אחריות כמו שלך.‬
‫מעניין כמה אומללים‬ ‫כלואים כאן בגלל הרשלנות שלך.‬
‫איך את מעזה?‬ ‫-דוקטור.‬
‫בבקשה.‬ ‫-הייתי צריכה לחקור את זה.‬
‫עדיף לעשות את זה מבפנים.‬
‫אני בלשית מיומנת.‬
‫לא שיקרתי לגבי זה.‬ ‫-אבל למה?‬
‫לא היה קל יותר לשקר?‬
‫חשבתי שלא תאמינו לי,‬
‫ושתראו בזה עוד מרכיב בסיפור שלי.‬
‫מסתבר שלא טעיתי.‬
‫אז לפעמים את משקרת‬ ‫ולפעמים את אומרת את האמת.‬
‫לא שיקרתי לך, דוקטור.‬
‫אז למה שיקרת לד"ר רואיפרז?‬
‫שיקרתי לו כדי להיכנס לבית החולים.‬
‫לא היה לי צורך לשקר לך,‬ ‫כי כבר הייתי בפנים.‬
‫אנא ספרי לנו על החקירה הזו.‬
‫ד"ר אלוואר יודע את הפרטים.‬ ‫-לא נכון.‬
‫זה לא נכון, דוקטור.‬
‫אתה יודע כמוני שד"ר גרסיה דל אולמו‬ ‫שכר את שירותיי כדי לחקור את מות בנו.‬
‫הוא אפילו ליווה אותי כשהגעתי לכאן.‬
‫דמיאן הצעיר נפטר.‬
‫אבל מותו אינו תעלומה.‬
‫הוא התאבד.‬
‫זו הגרסה הרשמית.‬
‫אבל אביו לא האמין לזה.‬
‫הוא סיפר לי בלילה שבו נפגשנו.‬
‫בנשף השנה החדשה ב"ריץ".‬
‫הליודורו ואני הולכים מדי שנה.‬
‫זיהיתי אותו מיד.‬
‫כמה שבועות קודם לכן,‬ ‫עבדתי על תיק שהדיר שינה מעיניי.‬
‫באותו לילה, כשחשבתי איך לגשת אליו,‬
‫זה הופיע בחדשות.‬
‫הבחור שם קץ לחייו‬ ‫בחדרו בבית החולים הפסיכיאטרי.‬
‫תמונתו של הבחור נגעה בי.‬
‫מה מוביל בחור משכיל ממשפחה טובה לגמור ככה?‬
‫לא ידעתי זאת, אבל זה היה סימן לבאות.‬
‫- טרגדיה במשפחת דל אולמו -‬
‫כי פרט אחד שינה הכול.‬
‫בעלי הכיר את ד"ר דל אולמו.‬
‫דל אולמו. מיד אשוב.‬
‫אתה בוגד.‬ ‫-אני לא צוחק.‬
‫תוכל לדבר איתה?‬ ‫-נהדר לראות אותך.‬
‫אליס.‬
‫אתם לא מכירים.‬
‫ד"ר גרסיה דל אולמו. אשתי, אליס גולד.‬
‫הליודורו סיפר לו עליי.‬
‫הוא רצה משהו והזמין אותי למשרד שלו למחרת.‬
‫דמיאן שלי סבל מאוד.‬
‫אבל הוא מעולם לא ניסה לשים קץ לחייו.‬
‫הבטחתי לו שאחרי שאשוב ממקסיקו,‬
‫אוציא אותו משם לתמיד.‬
‫כמה ימים לאחר מכן קיבלתי את זה.‬
‫- אני לא רצחתי אותו -‬
‫מישהו רצה לפגוע בי‬ ‫ולקח ממני את האדם שהכי אהבתי.‬
‫משהו כנראה קרה שם.‬
‫אבל המשטרה לא מקשיבה לי.‬
‫תעזרי לי.‬
‫בבקשה.‬
‫על פי כתב היד, המכתב נכתב‬ ‫על ידי אדם שסובל מסכיזופרניה הברפנית.‬
‫הוא נשלח מרוברגורדו‬ ‫יומיים לאחר מותו של דמיאן.‬
‫- אטלס של ספרד -‬
‫פחות מעשר דקות מכאן.‬
‫למדתי את המקרה לעומק.‬
‫הייתה לי השערה שאחד מהמטופלים שלו לשעבר‬
‫רצה לנקום בו, אבל לא ידעתי למה.‬
‫- רוברגורדו, 17 ק"מ -‬
‫למטופל ששלח את המכתב היה אישור יציאה.‬
‫אבל כדי לגשת לתיק שלו נאלצתי לעבוד מבפנים.‬
‫- טכניקות חדשניות? -‬
‫ורק המנהל יכול לעזור לי.‬
‫סמואל אלוואר הוא חבר שלי.‬
‫המלצתי עליו לתפקיד בפני שר הבריאות.‬
‫דיברתי איתו. הוא ישתף פעולה.‬
‫את יכולה לעבוד מבפנים.‬
‫אבל אסור שמישהו יידע.‬
‫במכתב המנהל הסביר לי כיצד להסתנן פנימה.‬
‫הוא הציע את מחלת הנפש המתאימה לי ביותר.‬
‫פרנויה.‬
‫- ארתור היל‬ ‫תסמונות וסוגי פרנויה -‬
‫לא, אני לא כאן בגלל גזר דין.‬
‫לא הועמדתי לדין בבית משפט.‬
‫אני לא…‬
‫מה?‬
‫לא, נחטפתי בחסות החוק.‬
‫הצעד הבא היה לשכנע את ד"ר דונדיו,‬ ‫הרופא המהימן שלנו,‬
‫לחתום על דו"ח שמאשר את מצבי.‬
‫בשבועות הבאים‬ ‫הגיעו עוד מכתבים מד"ר אלוואר,‬
‫כדי לתת אמינות להעמדת הפנים שלי.‬
‫אבל רציתי להוסיף משהו משלי.‬
‫"למטופלת הזאת יש תשובה לכל דבר,‬
‫"אפילו אם זה אומר שהיא משקרת,‬ ‫ויש לה כישרון לכך.‬
‫"בזכות האינטליגנציה שלה,‬ ‫אנשים תמימים מאמינים לה בקלות…‬
‫"כולל פסיכיאטרים חסרי ניסיון.‬
‫"אל תמעיטו בערכה."‬
‫כתבתי את המכתב בעצמי וד"ר דונדיו חתם עליו.‬
‫המעטפה לא נפתחה, זה מוכיח שאני לא משקרת.‬
‫הקטע על פסיכיאטרים חסרי ניסיון,‬
‫לא קשור אליך, ד"ר אלוואר.‬
‫לא הכרתי אותך אז.‬
‫- ד"ר. א. דונדיו -‬
‫- בקשה לאשפוז מרצון -‬
‫נותר רק החלק הקשה.‬
‫חתימה של הליודורו שתאשר לאשפז אותי.‬
‫שמתי אותו בין טפסי בנק‬ ‫שהיה עליו לחתום עליהם.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-בסדר, ואת?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫קורא את המגזין שלך.‬
‫המגזין שלי? למה?‬ ‫-רק הצצתי בו.‬
‫צריך לחתום על כמה דברים.‬
‫לא יכולתי לספר לו את האמת,‬ ‫כדי שלא לסכן את החקירה.‬
‫- פרטים של איש קשר או נציג -‬
‫זה הכול?‬ ‫-זה הכול.‬
‫כעבור יומיים אמרתי‬ ‫שעליי לנסוע לבואנוס איירס.‬
‫וכך הגעתי לכאן.‬
‫את מוכנה?‬
‫אני אגלה מה קרה לבן שלך.‬
‫אפשר לעשן?‬
‫ספרי לנו אם גילית משהו שעלינו לדעת.‬
‫אין שום דבר חד משמעי עדיין.‬
‫אולי אין מה להסיק. חשבת על זה?‬
‫המכתבים שלי ושל ד"ר אלוואר נמצאים במשרדי.‬
‫המפתחות אצל המאבטח,‬ ‫קחו אותם אם תרצו.‬
‫אני לא צריך להגיד לך שהמכתבים לא קיימים.‬
‫אני מבינה את החשש שלך, באמת.‬
‫ואני מרחמת עליך אם רשלנותך תוביל…‬
‫לפיטוריך, או לשלילת הרישיון שלך.‬ ‫-אני יודע מה את עושה.‬
‫את מנסה לסכסך בינינו,‬ ‫אבל בואי נהיה ברורים. אני לא האויב שלך.‬
‫המנהל עזר לי בכך‬ ‫שזייף מסמכים רשמיים מהמועצה.‬
‫ייתכן שבגלל זה הוא מעמיד פנים‬ ‫שהוא לא מבין אותי. לא?‬
‫היה רגוע. אדאג שיזכו אותך,‬ ‫אם זה מה שמדאיג אותך.‬
‫את רוצה שנתקשר למשטרה?‬ ‫בסדר, נתקשר עכשיו.‬
‫נראה מה הם חושבים על זה שרצחת מטופל.‬
‫אני קורבן של טורף מיני שהצליח לתקוף אותי,‬
‫כי החוקים במוסד הזה,‬ ‫החוקים שלך, מאפשרים זאת.‬
‫אז לא תתקשר למשטרה.‬
‫לא היית רוצה שהם ידעו‬ ‫שחולים מתים בגלל הרשלנות שלך.‬
‫מספיק.‬ ‫-לא. מוות הוא הדבר האחרון שאתה צריך.‬
‫וזה לא היה המוות היחידי, אני טועה?‬
‫אתה בוודאי אחראי למותם‬ ‫של מטופלים רבים…‬
‫מספיק!‬
‫זה מספיק!‬
‫תראי, אליסיה, אני אדבר איתך‬ ‫כמו אל אדם חולה, כמו אל מטופלת.‬
‫התפקיד שלי הוא לטפל במחלה שלך.‬
‫אבל אני מדבר גם איתך כאל אדם שלם, כביכול.‬
‫אני רוצה שתדעי‬
‫שאף על פי שאת חולה,‬ ‫את עדיין אחראית לשקרים שלך.‬
‫לרמאות שלך.‬
‫ולמניפולציה המודעת שלך.‬
‫ואני חייב להזהיר אותך‬ ‫שאם לא תשני את הגישה שלך,‬
‫ואם תמשיכי לתמרן את הרופאים,‬
‫או תמשיכי לחקור מטופלים אחרים‬
‫במרדף אחר פשע שלא התרחש…‬
‫לא תהיה לי ברירה‬ ‫אלא להאמין שזה חלק מהמחלה שלך,‬
‫ולהתנהג בהתאם.‬
‫ההתנהגות שלך מסוכנת‬
‫עבור מטופלים אחרים וגם עבורך.‬
‫לא ארשה עוד מקרי מוות.‬
‫למה אתה משקר?‬
‫למה אתה משקר, דוקטור?‬
‫אתה יודע מה?‬
‫במוקדם או במאוחר, בעלי יבין שאני כאן…‬
‫ויבוא לחפש אותי.‬
‫ד"ר דונדיו וד"ר דל אולמו‬ ‫יאשרו את הגרסה שלי.‬
‫אתה מנסה לחפות על מותו של אדם חף מפשע,‬
‫ואני אגלה מדוע.‬
‫את האיש הזה רצחה אישה מופרעת.‬
‫זה, בנוסף לאשליות שראינו זה עתה,‬
‫מוכיח שאליסיה דה אלמנרה‬ ‫מהווה איום לעצמה ולשאר הדיירים.‬
‫כך צריך להתייחס אליה.‬
‫במשך כל הזמן הזה, לא היו תלונות כלפיה.‬
‫היא חיה את הפנטזיה שלה בשמחה.‬ ‫אבל כשהתעמתו איתה, היא תקפה אותי.‬
‫היא עברה בהצלחה את כל הבדיקות שעברה.‬
‫אתה חושב מבין הרגליים שלך.‬
‫אין לי שום דבר בין הרגליים‬ ‫וגם אני לא חושבת שהיא מהווה איום.‬
‫ידוע לנו איך לואיס אוחדה התנהג.‬
‫אליסיה פעלה מתוך הגנה עצמית לגיטימית,‬ ‫זו לא סיבה לאבחן אותה.‬
‫אולי הכללת מותו של אוחדה‬ ‫בהחלטה הזאת, רק מבלבלת אותנו.‬
‫השאלה היא…‬
‫האם אנחנו מאמינים‬ ‫להאשמה שהיא ניסתה לרצוח את בעלה,‬
‫או שאנחנו מסכימים‬ ‫שהיא המציאה את זה כדי לחקור?‬
‫אף גרסה לא אושרה‬ ‫ע"י בעלה, ע"י דונדיו או ע"י דל אולמו.‬
‫עלינו לדבר איתם.‬
‫חמישה רופאים פסיכיאטריים‬ ‫ואנחנו לא יכולים להסכים על אבחנה‬
‫מבלי להיות חשופים‬ ‫לדרישות נרקיסיסטיות של מטופלת?‬
‫מה לא בסדר באימות מידע?‬
‫מה רע בלתת לי יותר אמינות מאשר לה?‬
‫שום דבר, אבל אנחנו לא יודעים מה דעתך.‬
‫לדעתי, אליסיה דה אלמנרה‬ ‫מציגה את טיעוניה באופן קר וחריף.‬
‫תכונות של אדם שמסוגל להרעיל מישהו.‬
‫גם ספרים? במה ספר עלול להזיק?‬
‫אסור לך להחזיק בדבר.‬ ‫-בבקשה. רק אחד.‬
‫המטופלת היא שחצנית פתולוגית.‬
‫בהתאם לאינטליגנציה שלה,‬ ‫היא חושבת שהיא יותר תרבותית, רגישה,‬
‫רוחנית, מכובדת, אלגנטית ועדינה יותר מכולם.‬
‫אבל ברגע שההזיות שלה בסכנה,‬ ‫האלימות שלה יוצאת לאור.‬
‫פרויד היה אובססיבי.‬
‫אני מתעבת אנשים אובססיביים.‬
‫הם מפשטים דבר מורכב כמו הנפש.‬
‫לדעתי, אותה מטופלת חשפה‬
‫באופן רהוט מאוד,‬
‫מניע שיסביר את ניסיון ההרעלה של בעלה.‬
‫ומה זה?‬
‫היא התקשתה להתמודד‬ ‫עם ההשפלה שבידיעה שהגבר שבחרה,‬
‫מבין כל המחזרים שלה, הקישוט הנפלא הזה,‬
‫לא אהב אותה.‬
‫אלא את הכסף שלה.‬
‫המצאתי את האישיות של בעלי.‬
‫הבעתי תיעוב שאנו לא מרגישים באמת.‬
‫אנחנו אוהבים ומכבדים זה את זה.‬
‫בואו ננתח את מה שאנחנו יודעים,‬
‫בהתחשב בכך שהדו"ח של ד"ר דונדיו נכון,‬
‫הרופא שחתם על קבלתה לאשפוז.‬
‫ואנחנו נגלה מי היא באמת אליסיה דה אלמנרה.‬
‫הכול התחיל ב-17 באוקטובר.‬
‫באותו יום המטופלת הגיעה בהפתעה‬ ‫למועדון הפולו של בעלה,‬
‫כדי לאכול איתו אחרי המשחק.‬
‫כשהוא הגיע לשולחן, היא כבר ארגנה הכול.‬
‫הזמנתי.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫בלאדי מרי.‬ ‫-נהדר.‬
‫כמה שעות לאחר מכן,‬ ‫באחד ממשחקי הפוקר הרגילים שלו,‬
‫הוא התחיל להרגיש שלא בטוב.‬
‫סלחו לי.‬
‫ב-20 בנובמבר, חודש לאחר מכן,‬
‫ללא הסבר רפואי למחלה המסוכנת הזו…‬
‫איך היה?‬ ‫-טוב מאוד.‬
‫אימון טוב.‬ ‫-נהדר.‬
‫מר אלמנרה שוב הרגיש‬ ‫את אותם התסמינים לאחר ארוחת הערב.‬
‫את לא אוכלת?‬
‫לא. אני לא רעבה.‬
‫והיא נסחפה בפנטזיה שלה.‬
‫פנטזיה מאושרת, כפי שהייתה כואבת.‬
‫אליס!‬
‫כשד"ר דונדיו הגיע לאחר שיחת טלפון מלחיצה,‬
‫הוא הבחין בתסמינים חמורים של הרעלה.‬
‫אז הוא לא אמר דבר.‬
‫אבל עמוק בפנים קינן בו חשד נוראי.‬
‫הוא נזכר שבאותו היום אשתו פיטרה‬ ‫את עוזרת הבית, כמה שעות לפני ארוחת הערב.‬
‫באותה עת זה לא נראה לו חשוב.‬
‫אבל כשהרגיש טוב יותר, הוא רצה תשובות‬
‫והחליט לנקוט בפעולה.‬
‫יקירתי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫באותו לילה,‬ ‫הפחדים הגרועים ביותר שלו התאמתו.‬
‫הוא לא רצה לערב את המשטרה.‬
‫הוא התקשר לד"ר דונדיו,‬ ‫שהציל את חייה על ידי שטיפת הקיבה שלה.‬
‫הנה זה, אנריקה.‬
‫מצאתי את זה במטבח, אם תרצה לבדוק אותו.‬
‫התאוריה שלי היא שהמטופלת ידעה שמעשיה נחשפו‬
‫ושככל הנראה יאשפזו אותה.‬
‫בתת המודע שלה,‬ ‫היא ידעה שהיא צריכה להיענש.‬
‫אבל המוח המודע שלה חסם את המחשבה הזו‬
‫והחל לעוות את המציאות שלה.‬
‫היא התמוטטה.‬
‫אז היא המציאה סיפור שיתקבל כאן,‬
‫לא כאדם חולה…‬
‫אלא כחוקרת פרטית עם מטרה מכובדת ביותר.‬
‫לפענח פשע.‬
‫זו ההזיה האמיתית שלה, הדמות שהיא יצרה.‬
‫אתם יודעים באיזו מחלה היא בחרה?‬
‫המחלה שלה.‬
‫שילוב של פרנויה והעמדת פנים.‬
‫המטופלת תמשיך לקחת‬ ‫את התרופה האנטי־פסיכוטית שרשמתי.‬
‫תודה, סמואל, אבל אני מתעקשת‬ ‫שאנחנו צריכים עוד הוכחות.‬
‫ייתכן שאנו מחזיקים‬ ‫באישה בריאה בניגוד לרצונה.‬
‫אם אליסיה דוברת אמת, הדו"ח יהיה חסר תועלת.‬
‫אני מסכים שעלינו ליצור קשר‬ ‫עם מר אלמנרה, ד"ר דונדיו וגרסיה דל אולמו.‬
‫או עם המשטרה, סמואל.‬
‫אתה תחליט.‬
‫סליחה, מטופל רוצה לדבר אתכם.‬
‫הוא אומר שהיה עד למותו של לואיס אוחדה.‬
‫כפי שאמרתי לך בפרטיות לפני כמה ימים,‬
‫ביום שבו הכול קרה…‬
‫הייתי ביחידת ההתאוששות כי היה לי התקף.‬
‫כשהשתחררתי, הלכתי לחפש את אליסיה.‬
‫למה?‬
‫דאגתי לה.‬
‫היא סיפרה לי סיפור מגוחך על חקירה.‬
‫איגנסיו.‬
‫בבקשה, אליסיה. תני לו להמשיך.‬
‫אמרו לי שהיא הלכה ליער כדי לדבר עם אוחדה.‬
‫אז החלטתי לחפש אותה.‬
‫משכתי אליו את תשומת הלב שלה‬ ‫כשאמרתי שהוא ודמיאן רבו לפעמים.‬
‫כשמצאתי אותה, אוחדה ניסה לאנוס אותה.‬
‫התכוונתי להתערב…‬
‫אבל הוא ראה אותי וקם כדי לברוח,‬
‫אך לרוע מזלו הוא מעד ופתח את ראשו.‬
‫חזרתי כדי להזעיק עזרה,‬
‫אבל מישהו כנראה מצא אותם‬ ‫והסיק את המסקנה הלא נכונה.‬
‫זה נכון?‬
‫כן.‬
‫עד כמה שאני זוכרת, כן.‬
‫בסדר גמור.‬
‫נכלול את ההצהרה בדו"ח.‬
‫אין צורך בהתערבות משטרתית.‬
‫תודה רבה.‬
‫עכשיו, אם לא אכפת לך,‬ ‫אנחנו צריכים לדבר על עניין פרטי עם אליסיה.‬
‫צהריים טובים.‬
‫אני אליסיה גולד.‬
‫אני רואה שהם עדכנו אותך במצב שלי?‬
‫דיברת עם הליודורו?‬
‫התקשרנו לבית שלך,‬ ‫אבל לא ניתן להשיג את בעלך.‬
‫זו הייתה טעות לומר לו שאני בבואנוס איירס.‬
‫הוא בטח מחפש אותי שם.‬
‫אם זה המצב, מפתיע שהוא‬ ‫לא יצר קשר עם השגרירות או עם המשטרה.‬
‫למה אתה רומז?‬
‫זה לא מוזר?‬
‫אלא אם כן המטופלת‬ ‫השיגה את מבוקשה לפני שהגיעה לכאן…‬
‫ובעלה לא עונה לטלפון כי הוא מת.‬
‫לא תמצא גופה בבית שלי, בסדר?‬
‫אולי תלך לשם ותבדוק?‬
‫קדימה. או בעצם,‬ ‫תתקשר לד"ר דונדיו, כדי שהוא ילך.‬
‫נבהיר את העניין אחת ולתמיד.‬
‫ד"ר דונדיו נמצא בקונגרס בציריך.‬ ‫-ציריך?‬
‫שלחנו לו מברק, אבל…‬
‫אין לו סימן.‬
‫היחידי שיכול לאשר או להפריך את גרסתך‬ ‫הוא ד"ר ריימונדו גרסיה דל אולמו.‬
‫אז למה אתם מחכים?‬
‫תשאלו את ריימונדו גרסיה דל אולמו, בבקשה.‬
‫אליסיה.‬
‫כשראית את האדון‬ ‫שקיבל את ההצהרה של איגנסיו אורקייטה,‬
‫הנחת שהוא שוטר.‬
‫זה רחוק מן האמת.‬
‫אינך מזהה אותו?‬
‫לא.‬
‫למה לי? מעולם לא ראיתי אותו.‬
‫כי אני ריימונדו גרסיה דל אולמו.‬
‫את טוענת שהגעת לכאן ופעלת בשמי.‬
‫אין לך מה לומר?‬
‫לא.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫-למה?‬
‫למה את לא יכולה, אליסיה?‬
‫למה?‬
‫למה אינך מסוגלת לדבר, אליסיה?‬
‫כי האיש הזה אינו ריימונדו גרסיה דל אולמו.‬
‫מה זאת אומרת? כמובן שזה הוא.‬ ‫-לא.‬
‫לא. האיש הזה אינו ריימונדו גרסיה דל אולמו.‬
‫לא. זה לא האיש ששכר את שירותיי.‬
‫לא. זה לא האיש שהביא אותי לכאן.‬
‫אליסיה, אין ספק שהאיש הזה דובר אמת.‬
‫ספרי מי הביא אותך לכאן.‬
‫אני אומרת לך, מונטסה.‬ ‫ריימונדו גרסיה דל אולמו.‬
‫מה זאת אומרת, מי הביא אותי לכאן?‬
‫ריימונדו גרסיה דל אולמו, אני אומרת לכם.‬
‫אני אומרת לכם, ריימונדו גרסיה דל אולמו.‬
‫מונטסה, בבקשה, האמיני לי. זו מלכודת.‬
‫מה? לא. רגע, בבקשה.‬ ‫אל תיגעו בי, תעזבו אותי!‬
‫בבקשה, מונטסה.‬
‫מונטסה, זו טעות.‬
‫תעזבו אותי! למה אתה עושה את זה?‬
‫בן זונה. תעזבו אותי!‬
‫אל תיגעו בי!‬
‫בן זונה! אל תיגעו בי!‬
‫מונטסה!‬
‫תעזבו אותי!‬
‫לא.‬
‫אליסיה.‬
‫תסתכלי עליי, אליסיה.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫אם את יודעת מי אני…‬
‫תמצמצי.‬
‫מי את?‬
‫אליסיה.‬
‫את יודעת מי את, אליסיה?‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫תודה לך על האומץ.‬
‫מי אתה?‬
‫אני ד"ר גרסיה דל אולמו.‬
‫לא.‬
‫תגידי לי את האמת. מי אתה?‬
‫האמת היא…‬
‫מה שאת רוצה שהיא תהיה.‬
‫המגזין שלי? למה?‬ ‫-רק הצצתי בו.‬
‫תראה, אנחנו צריכים לחתום על כמה דברים.‬
‫כאן.‬
‫וכאן.‬
‫יופי. כאן.‬
‫מה זאת אומרת, מי הביא אותי לכאן?‬ ‫ריימונדו גרסיה דל אולמו, אני אומרת לכם.‬
‫אני אומרת לכם, ריימונדו גרסיה דל אולמו.‬
‫מה זאת אומרת, מי הביא אותי לכאן?‬ ‫ריימונדו גרסיה דל אולמו.‬
‫ריימונדו גרסיה דל אולמו. מה זאת אומרת?‬
‫ד"ר גרסיה דל אולמו.‬
‫אני ד"ר גרסיה דל אולמו.‬
‫תודה לך על האומץ.‬
‫מי אתה?‬
‫זה מה שאת רוצה שהיא תהיה.‬
‫אני ד"ר גרסיה דל אולמו.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫תודה לך על האומץ.‬
‫את גרועה ממני.‬
‫מי אתה?‬
‫זה מה שאת רוצה שהיא תהיה.‬
‫אליס.‬ ‫-תודה לך על האומץ.‬
‫תודה לך על האומץ.‬
‫אני ד"ר גרסיה דל אולמו.‬
‫אליס!‬
‫תודה לך על האומץ.‬
‫אני ד"ר גרסיה דל אולמו.‬
‫תודה לך על האומץ.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫יקירתי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫היא פקחה עיניים.‬
‫אליסיה.‬
‫את שומעת אותי?‬
‫אימא, אנחנו כאן.‬
‫אליסיה, תקשיבי לי.‬
‫את צריכה להחזיק מעמד, בסדר?‬
‫אני נשבע שאוציא אותך מכאן.‬ ‫-ראיתם אותה.‬
‫נסתלק לפני שיראו אותנו.‬
‫לא.‬
‫תירגע. יטפלו בה יפה.‬
‫בוא נלך.‬
‫עליך להיות עם אחותך הקטנה,‬ ‫אל תשאיר גם אותה לבד.‬
‫הליודורו.‬
‫נלך לפני שיראו אותנו.‬
‫בעלך לא כאן, אליסיה.‬ ‫-זה היה הוא.‬
‫זה היה…‬
‫זה היה הוא.‬
‫שוב ביקרת אותה.‬
‫כן.‬
‫מה שלומה?‬ ‫-צריך להוציא אותה מהכלוב.‬
‫זו הוראה מהמנהל.‬
‫הטיפול מוגזם.‬ ‫-אני יודעת,‬
‫אבל ראית מה קרה עם גרסיה דל אולמו.‬
‫ברור שעשינו טעות.‬
‫מה אם אגיד שיש הסבר?‬
‫מה שהמצאתי ביום הראשון היה נכון.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הליודורו תכנן הכול כדי לקחת את הכסף שלי.‬
‫- טרגדיה במשפחת דל אולמו -‬
‫רק הוא יכול לזייף את העיתון‬
‫כדי לגרום לי להאמין‬ ‫שגרסיה דל אולמו הוא מישהו אחר.‬
‫כשהוא חתם על האשפוז שלי,‬ ‫הוא ידע מה הוא עושה.‬
‫הוא היחידי שיכול לשכור‬ ‫מישהו שיתחזה לגרסיה דל אולמו.‬
‫זה מופרך מדי.‬ ‫-לא, את צדקת.‬
‫אף אחד לא הרג את דמיאן.‬
‫האשפוז שלך אושר על ידי המועצה המחוזית.‬
‫מבחינה רפואית, הכול בסדר.‬
‫הוא בוודאי קיבל עזרה מדונדיו, מונטסה.‬
‫הוא בוודאי הבטיח לו הרבה כסף.‬
‫הכסף שלי. איזה מנוול.‬
‫דונדיו היה מקבל את המברק שלנו בציריך,‬ ‫הוא לא יצר איתנו קשר.‬
‫התוכנית המושלמת. לנעול אותי כאן,‬
‫וככל שאמשיך לחקור פשע שמעולם לא התרחש,‬
‫כולם יחשבו שאני משוגעת יותר ויותר.‬
‫החל מהמנהל.‬
‫צריך לספר לאלוואר.‬ ‫הוא קורבן לתרמית הזאת בדיוק כמוך.‬
‫אלא אם כן הוא היה מעורב.‬
‫זה מוגזם.‬
‫אתה חושב? זה מסביר את האובססיה שלו‬ ‫להפריך את ההיגיון של אליסיה,‬
‫ולבצע טיפול כה אגרסיבי.‬
‫האשמות חמורות מאוד.‬
‫יש לך דרך להוכיח אותן?‬
‫חשבונות הבנק שלי.‬
‫אם הכסף נעלם,‬ ‫זה יסביר את ההיעלמות הפתאומית של הליודורו.‬
‫בואי נתקשר לבנק.‬
‫הם לא מוסרים מידע בטלפון,‬ ‫אני צריכה ללכת לשם.‬
‫לא. הוצאתי אותך מהכלוב,‬
‫אבל רק המועצה הרפואית יכולה לשחרר אותך.‬ ‫-זו הדרך היחידה, מונטסה.‬
‫אם נעקוב אחר הכסף נגיע לדונדיו, להליודורו,‬
‫וגם לאלוואר, לצערי.‬
‫מה אם מעקב אחרי הכסף לא יוביל לשום דבר?‬
‫אז סלחי לי, כי זה אומר שבאמת השתגעתי.‬
‫תישארי כאן.‬
‫אל תעשי או תגידי דבר עד שנשוב.‬
‫ססאר, בוא נלך.‬
‫בואי נראה.‬
‫בסדר.‬
‫ברגע שהוא יתעורר,‬ ‫העבירי אותו לתא הרגיל שלו.‬
‫טוב.‬
‫ותתקשרי למשפחה שלו.‬
‫אליסיה דה אלמנרה?‬
‫היא בחדר הטיפולים?‬
‫ד"ר קסטל הוציא אותה מחדר הטיפולים הבוקר.‬
‫- משטרה -‬
‫צהריים טובים, באתי להגיש תלונה.‬
‫אני עובד במרפאה פסיכיאטרית‬ ‫ואנחנו מאמינים שחולה נחטפה בחסות החוק.‬
‫סליחה?‬
‫- התקבל על ידי מר. הליודורו דה אלמנרה‬ ‫סכום של שני מיליון פזטות -‬
‫מה לעזאזל את עושה כאן?‬
‫מה זה?‬
‫בעלה של אליסיה שילם פי עשרים‬ ‫על האשפוז הפרטי שלה.‬
‫הכסף הזה היה תמריץ כלכלי לטובת המרפאה.‬
‫צ'ק עם השם שלך?‬
‫שילמתי אותו למוסד ברגע שקיבלתי אותו.‬
‫זה רשום בספרי החשבונאות.‬
‫הכול חוקי.‬
‫אף אחד לא נותן סכום כזה סתם כך.‬
‫מה הבטחת להליודורו, סמואל?‬ ‫-שום דבר.‬
‫לא דיברתי עם מר אלמנרה לפני כן,‬
‫ואם הייתי עושה זאת, הייתי אומר לו‬ ‫שכל מה שעשיתי היה לטובתה של אשתו.‬
‫אשפוזה בוצע כחוק‬ ‫על פי ההערכה של ד"ר דונדיו,‬
‫ולא משנה מה היא אומרת.‬
‫אשפזנו אותה בשל האחריות‬ ‫שלנו לרפא אותה. זו המשימה שלנו.‬
‫אין כאן מקום לאלו ששכחו.‬
‫זה מובן?‬
‫איפה היא?‬
‫החזרתי אותה לתא שלה.‬
‫בסדר.‬
‫עכשיו תארזי את החפצים שלך. את מפוטרת.‬
‫אל תשובי לכאן.‬
‫תמצאו אותה.‬
‫סמואל אלוואר.‬
‫אליסיה דה אלמנרה לא נמצאת בחדרה.‬
‫לא.‬
‫היא תנסה לברוח.‬
‫ראיתם את אליסיה דה אלמנרה?‬
‫מישהו ראה את אליסיה דה אלמנרה?‬
‫ראית את אליסיה דה אלמנרה?‬
‫אליסיה דה אלמנרה?‬
‫אליס גולד, אמרת שזה שמה?‬ ‫-כן.‬
‫כפי שאמרתי לך,‬ ‫אני עובד בבית חולים פסיכיאטרי‬
‫ויש לנו סיבה להאמין שהיא נחטפה בחסות החוק.‬
‫עליה לדעת את יתרת חשבון הבנק שלה‬ ‫כדי לאשר את החשדות שלה.‬
‫החשדות אינם מבוססים, כל המסמכים חוקיים.‬
‫לא, זה לא חוקי. בעלה נעדר כבר שבועות.‬
‫אבל לא דיווחו על כך.‬
‫לא משפחה, לא חברים.‬ ‫-אני עושה את זה בשמה.‬
‫תתקשר לבית החולים ותבדוק, אם תרצה.‬
‫מישהו ראה את אליסיה דה אלמנרה?‬
‫ראית את אליסיה דה אלמנרה?‬ ‫-אליסיה דה אלמנרה?‬
‫אתה, ראית את אליסיה דה אלמנרה?‬
‫ראית את אליסיה דה אלמנרה?‬
‫איפה ראית אותה?‬ ‫-ראיתי אותה.‬
‫איפה?‬ ‫-בסדנת הצעצועים.‬
‫אם המטופלת שלך אינה צלולה,‬
‫דיווח מהסוג הזה‬ ‫צריך להתנהל לפי התהליך הרשמי.‬
‫אז לא תפעל בלי רשותו של סמואל אלוואר?‬
‫רב־פקד.‬ ‫-כן.‬
‫תוצאות נתיחת הגופה.‬
‫מושלם. ד"ר אריינו בדיוק הולך.‬
‫למה? סלח לי, אדוני, אמרתי לך שבמקרה הזה…‬
‫כרגע יש פשעים אמיתיים‬ ‫שחוקרת מקרי המוות ואני צריכים לחקור.‬
‫מוזר שרופא בא לכאן כדי לדווח על משהו כזה.‬
‫תגידי לסוטו להתקשר לבנק המרכזי.‬
‫מישהו ראה את אליסיה דה אלמנרה?‬
‫אורקייטה?‬
‫לפי מיטב ידיעתי, אליסיה בכלוב.‬
‫היא נראתה רצה לעבר הסדנה.‬
‫אל תאמיני להם.‬
‫אנשים ממש משוגעים פה.‬
‫זכרו.‬
‫אם מישהו ינסה לעזור לה, הוא ייענש כמוה.‬
‫אנחנו לא עוזרים לאף אחד כאן.‬
‫תודה.‬
‫תודה רבה, איגנסיו.‬
‫על לא דבר. מה קורה, אליסיה?‬
‫אני צריכה לצאת מכאן.‬
‫אני צריכה לצאת, אחרת יחסלו אותי.‬
‫בבקשה, תקשיבו לי.‬
‫אני צריכה לצאת מכאן,‬ ‫אבל אני זקוקה לעזרתכם.‬
‫נשמח לעזור, אבל אי אפשר לצאת.‬
‫לא. יש לי תכנית.‬
‫יש לי תכנית.‬
‫אבל אזדקק לעזרה.‬
‫כן? בטוחים?‬
‫אוכל לסמוך עליכם?‬
‫איגנסיו.‬
‫אני צריכה את המצית שלך.‬
‫- מדלל צבע -‬
‫כן.‬
‫מי הכניס אותך?‬ ‫-לקחתי מפתחות מהמחסן.‬
‫ברור שבעלה עזב.‬
‫הבית ריק מזה זמן מה.‬
‫אליסיה צודקת.‬
‫היא אושפזה במרמה.‬
‫חזור לכאן בהקדם.‬
‫יש כאן התרחשויות.‬
‫מה קורה?‬
‫- אליס גולד‬ ‫בלשית פרטית -‬
‫מה קרה?‬ ‫-תזעיק עזרה. רוץ.‬
‫תזדרז, איגנסיו.‬
‫אורקייטה!‬
‫תירגע. אזעיק רופא.‬
‫אש. קדימה, צאו.‬
‫אש!‬
‫אש! צאו!‬
‫אש!‬ ‫-איפה?‬
‫אש!‬
‫אש! בוא!‬
‫אש!‬
‫בוא, אש!‬
‫קדימה, רמו, תזדרז.‬
‫בוא!‬
‫אש!‬
‫רמו, תירגע.‬
‫קדימה!‬
‫בואו!‬
‫קדימה, לצאת!‬
‫אש! צאו החוצה!‬
‫צאו החוצה!‬
‫אש!‬
‫צאו החוצה! אש!‬
‫אש!‬
‫צאו החוצה! אש!‬
‫אש!‬
‫לכו מכאן!‬ ‫-מה אתם עושים כאן?‬
‫צאו החוצה! כולכם תשרפו!‬
‫צאו החוצה!‬
‫- אזור מוגבל -‬
‫לא.‬
‫רומולו.‬
‫לא.‬
‫רומולו.‬
‫רו…‬
‫פנו דרך!‬
‫זוזו!‬
‫הסתלקו!‬
‫צאו משם!‬
‫צאו!‬
‫חזרו לתאים שלכם!‬
‫עזוב אותו.‬
‫זוזו! תנו למנהל לעבור!‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫אני חושבת שתצטרך‬ ‫כמה שיותר עזרה הערב, סמואל.‬
‫המפקח סוטו, רב־פקד רואיז דה פבלוס.‬ ‫התקשרו אלינו בנוגע למותו של הבחור.‬
‫אקח אתכם לתא שלו.‬
‫לאן אתם הולכים?‬
‫סליחה, אפשר להכניס אותי?‬
‫מה?‬
‫אני חוקרת מקרי מוות.‬
‫רב־פקד ופקיד ביהמ"ש‬ ‫מחכים לי כדי שאקח את הגופה.‬
‫לא אמרו לכם שאני באה?‬
‫אני חוקרת מקרי מוות.‬
‫כן, סליחה.‬
‫סלחי לי.‬
‫אמרו לי שזה במגורי הגברים, תא מספר 317.‬
‫רומולו הוא שמו של המנוח, נכון?‬
‫תוכלי להגיד לי איפה זה, בבקשה?‬
‫אני באה.‬
‫האדם שביצע את הפשע הזה‬ ‫הוא אחד הקווים העקומים האלו.‬
‫מה הטעם בהתחלת התהליך המייגע הזה,‬
‫אם ברור שהם יחזרו להיות כלואים כאן?‬
‫המטופל הנעדר…‬
‫עלול לסבך אותך, נכון?‬
‫כן.‬
‫ואולי גם אותך.‬
‫סלח לי.‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫המטופל נמצא.‬
‫איך היא הגיעה לכאן?‬ ‫-מאין לי לדעת? זו לא המכונית שלנו.‬
‫עזרו לי להוציא אותה.‬
‫רגע.‬
‫תוציאו אותה.‬
‫זו לא מטופלת או אשת צוות שלנו.‬
‫היא לובשת מדים שלנו.‬ ‫-מי היא, לעזאזל?‬
‫שמה לוסיה.‬
‫היא חוקרת מקרי מוות.‬
‫זו חוקרת מקרי המוות?‬
‫תעצור את האישה הזאת עכשיו.‬
‫אני מצטערת שהתחזיתי לחוקרת מקרי המוות,‬ ‫אבל לא הייתה לי ברירה.‬
‫אפשר לשאול מי את?‬ ‫-היא אחת המטופלות המסוכנות שלנו.‬
‫אתה יכול לעצור אותי. לא אתנגד.‬
‫אבל אתה צריך לדעת משהו.‬
‫אל תקשיב לאף מילה שלה.‬ ‫היא חכמה מאוד והיא תרמה אותך.‬
‫לשם כך אתה כאן, דוקטור.‬
‫אני רק רוצה לומר את האמת.‬
‫זה יסביר את התנהגותי הערב וגם…‬
‫מי ביצע את הפשע הזה.‬
‫את יודעת מי רצח את הבחור הזה?‬
‫כן.‬
‫אני גם יודעת מי אחראית למה שקרה.‬
‫אני.‬
‫כן?‬ ‫-אני חוקרת מקרי המוות.‬
‫איפה לוסיה?‬
‫היא שלחה אותי במקומה.‬
‫אני אתחיל לבדוק את זירת הפשע.‬
‫נא לא להפריע לי.‬
‫בסדר.‬
‫הדבר הראשון שראיתי,‬ ‫מלבד הפציעות שנגרמו מהזכוכיות,‬
‫בית החזה של הקורבן נמחץ וכמה עצמות נשברו.‬
‫יש רק הסבר אחד לפצעים האלו.‬
‫הגופה נמחצה על ידי משקל כבד.‬
‫אין חפץ שמתאים לתיאור הזה בתא.‬
‫לא מדובר במשהו, אלא במישהו.‬
‫תראה…‬
‫לפני כמה שבועות, מטופל תקף אותי ומת.‬
‫מה? עוד מקרה מוות?‬
‫ולא הודעת למשטרה?‬
‫אחד המטופלים שחקרת, איגנסיו אורקייטה,‬
‫אישר שזו הייתה תאונה…‬
‫אורקייטה שיקר כדי להגן עליי.‬
‫לאחר האירועים הערב יש רק תאוריה אחת.‬
‫שהקורבן הגן עליי…‬
‫והרוצח שלו היה עד לכך.‬
‫מישהו כל כך כבד,‬ ‫שהוא יכול להרים את הקורבן ללא מאמץ…‬
‫ולרסק את בית החזה שלו עם המשקל שלו.‬
‫רומולו!‬
‫יש לו גישה לכלי הרצח…‬
‫ויותר מכול, יש לו מניע.‬
‫ומה זה?‬
‫אהבה.‬
‫דבר לא משגע אדם יותר מאהבה נכזבת.‬
‫רומולו לקח את הבחורה שהוא אהב,‬
‫והוא גם לקח ממנו את החבר היחידי שלו.‬
‫לכן הוא נקט בפעולה.‬
‫אם תבדקו אותו,‬ ‫תמצאו חתכים מהזכוכית על ידיו.‬
‫הוא בוודאי נחתך כשרצח אותו.‬
‫התאוריה הזו הגיונית בעיניכם?‬
‫רומולו ואיש הפיל…‬
‫בהחלט רבו הרבה.‬
‫תבדקו את זה.‬
‫תבדקו אם יש לו שריטות בפנים‬ ‫או בחלקים אחרים של הגוף.‬
‫היה מאבק.‬
‫ייתכן שהקורבן שרט אותו כשהגן על עצמו.‬
‫לא, זה לא קרה.‬
‫הסימנים היחידים על גופו…‬
‫יהיו בידיים שלו.‬
‫בואו איתי.‬
‫תראה לנו את ידיך.‬
‫הכול קרה בדיוק כפי שהיא תיארה.‬ ‫שמישהו יסביר לי מה לעזאזל קורה פה.‬
‫אני בלשית מיומנת.‬
‫אני מוחזקת כאן בניגוד לרצוני.‬
‫קח אותי לתחנה ואני אסביר.‬
‫את לא הולכת לשום מקום ללא שחרור רפואי.‬
‫אני אחראית למותו של אדם חף מפשע.‬
‫רומולו היה בחיים אם לא הייתי מנסה לברוח.‬
‫את המטופלת שטוענת שהיא נחטפה?‬
‫אף אחד לא נחטף כאן.‬
‫היום בצהריים אחד הרופאים שלך‬ ‫בא לתחנה כדי לדווח על כך.‬
‫המטופלת הזו אושפזה מרצונה תחת ייעוץ רפואי.‬
‫מה שהיא אומרת על בעלה אינו נכון.‬ ‫-לא. לא הכול.‬
‫היא צודקת לגבי הכסף.‬
‫היום בצהריים התברר‬ ‫שבעלה רוקן את החשבונות שלה.‬
‫ההעברה הייתה אפשרית‬ ‫כי בעלת החשבון אינה נחשבת לצלולה.‬
‫אני לא יכול לשחרר אותה.‬
‫אבל אפשר לדבר עם השופט.‬
‫אתה עושה טעות גדולה.‬
‫הטעות שעשיתי הייתה להקשיב לך.‬
‫זוכר מה אמרת קודם?‬
‫הדברים החשובים באמת לא משתנים לעולם.‬
‫אחד הדברים האלו הוא חובתו של שוטר…‬
‫לחשוף את האמת.‬
‫בואי איתנו.‬
‫כן, בואי איתנו ונרשום את ההצהרה שלך.‬
‫איפה אריינו?‬
‫זה העתק של המסמך‬ ‫שאני שולחת למועצה בדרישה לפטר אותך.‬
‫כולנו חתמנו עליו.‬
‫אין לכם את הסמכות לכך.‬
‫פיטרתי אותה לפני כמה שעות.‬ ‫-זה לא נרשם באופן רשמי.‬
‫נתראה בישיבה מחר.‬
‫איזו ישיבה?‬
‫ישיבת החירום של הדירקטוריון, סמואל.‬
‫לשחרורה של אליס גולד.‬
‫בפעם הבאה שהשער הזה ייפתח…‬
‫זה יהיה כדי לשחרר אותך.‬
‫מונטסה, אוכל לשאול דבר אחרון?‬
‫היה לו התקף חרדה‬ ‫והבאנו אותו לכאן כאמצעי זהירות.‬
‫אוכל להיות איתו לבד?‬
‫כן.‬ ‫-תודה.‬
‫איזה לילה נוראי, לא?‬
‫כל כך פחדתי.‬
‫לרגע חשבתי ש…‬
‫שאיבדתי אותך.‬
‫אבל אני כבר לא מפחדת,‬ ‫כי אני יודעת שתמיד תגן עליי.‬
‫כפי שתמיד הגנת על אחותך.‬
‫ועל אחיך, רמו.‬
‫אנשים אולי מתבלבלים,‬ ‫אבל אימא תמיד מזהה את הבן שלה.‬
‫מה קרה?‬
‫תירגע, רמו.‬
‫תישאר רגוע. קדימה, רמו.‬
‫אני כבר חוזר, בסדר? תישאר פה.‬
‫אש!‬
‫זו הייתה אשמתי.‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫הייתי צריך להיות שם.‬
‫לא, יקירי. זו לא אשמתך.‬
‫תישארי איתי?‬
‫אני לא יכולה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫מקומי הוא בחוץ.‬
‫אבל אני אבוא מתי שאוכל.‬
‫מתי שאוכל.‬
‫מוכנה?‬
‫תראה את המשקפיים האלו.‬
‫את צדקת.‬
‫הם היו מיושנים מאוד.‬
‫הם נראים נהדר.‬
‫תודה.‬
‫האם נתראה שוב?‬
‫לא נמאס לך ממני?‬
‫נתראה בישיבה.‬
‫שבי בבקשה.‬
‫גברת אליסיה דה אלמנרה,‬ ‫האם את מודעת לסיבה של הישיבה הזאת?‬
‫כדי לנהל משפט.‬
‫אנחנו רופאים פסיכיאטריים,‬ ‫אנחנו לא מנהלים משפטים.‬
‫לא אמרתי שאני זו עומדת למשפט, דוקטור.‬
‫אמרי לי, אליסיה.‬
‫כמה פעמים שיקרת לנו מאז שהגעת לכאן?‬
‫פעמים רבות.‬
‫את רגילה לשקר?‬
‫לא, דוקטור.‬
‫בתוך חודשיים‬ ‫שיקרתי מספיק בשביל חיים שלמים.‬
‫אני מבטיחה לך שלפני כן תמיד פעלתי ביושר.‬
‫כפי שאני עושה עכשיו‬ ‫וכפי שאעשה כשישחררו אותי.‬
‫בזמן שאנחנו ממתינים לאיתור בעלך הנמלט…‬
‫נראה שאכן נחטפת בחסות החוק‬
‫ושאת הקורבן של מזימה שהוא תכנן.‬
‫מאז הבוקר אנחנו מודעים לכך‬
‫שהוא נמלט לפני כמה שבועות‬ ‫לדרום אסיה עם הכסף שלך.‬
‫הליודורו לא משאיר קצוות פתוחים.‬
‫ד"ר דונדיו נעלם בנוחות בציריך,‬
‫וגרסיה דל אולמו המזויף‬ ‫נעלם אל תוך האנונימיות‬
‫בזמן שהייתי כלואה כאן ונלחמתי על שפיותי.‬
‫השאלה היא…‬
‫מה תעשו?‬
‫הוועדה צריכה להצביע כדי לשחרר אותך‬
‫ולהחליט פה אחד.‬
‫אז בסופו של דבר,‬ ‫הגורל שלי נשאר בידיו של ד"ר אלוואר.‬
‫בהחלט.‬
‫כל עוד אני המנהל,‬ ‫הקול שלי תקף כמו של כולם.‬
‫אז אני מבקשת שתימנע מכל עוול, דוקטור.‬
‫הוכח שהאבחנה שנתת לי הייתה שגויה.‬
‫הדבר היחיד שהוכח היה שבעלך הונה אותך.‬
‫אבל האם זו הייתה תוכנית‬ ‫מרושעת לכלוא אותך כאן?‬
‫או שזה היה לאחר שניסית להרוג אותו?‬
‫זו הטינה שלך שמדברת, דוקטור.‬
‫אתה יודע מה הבעיה שלך?‬
‫אתה לא יכול לסבול שהסמכות שלך‬ ‫נתקלה בהתנגדות של אישה,‬
‫שהטילה ספק במעשיך.‬ ‫לא רק כלפיי, אלא כלפי כל המטופלים שלך,‬
‫עד כדי הפיכת כל בית החולים נגדך.‬
‫אם תתנגד לשחרור שלי‬ ‫תהיה זו נקמנות לא מקצועית,‬
‫שלא תועיל לך.‬
‫האמן לי.‬
‫את יודעת מה הפגנת?‬
‫לא, תגיד לי.‬
‫את תסביך העליונות הנדיר שלך.‬
‫זה שגורם לך לנתח אותי,‬
‫ולנסות לשים קץ לחייו של בעלך.‬
‫את אישה חולה, אליסיה.‬
‫ומניפולטיבית…‬
‫ומסוכנת.‬
‫אפילו אם אף אחד מהנוכחים לא מבין את זה.‬
‫אבל אל תדאגי. לא אתנגד להם.‬
‫גבירותיי ורבותיי.‬
‫בשם העקביות‬
‫והכבוד…‬
‫ובגלל שאני מסרב להאמין‬ ‫שאיבדתם את יכולת השיפוט,‬
‫אני מוותר על הקול שלי…‬
‫ואבטח בהחלטתכם.‬
‫אתה בטוח?‬
‫כבודו של המוסד הזה יישאר בידיכם.‬
‫אני רק מבקש שאם תכריזו‬
‫על אליסיה דה אלמנרה כאדם בריא…‬
‫שתשמידו את המכתב שבו אתם מכפישים אותי‬
‫ודורשים את פיטוריי…‬
‫ותחליפו אותו במכתב הזה.‬
‫הנמען הוא שר הבריאות.‬
‫הוא העניק לי את התפקיד ואני חייב לו.‬
‫במכתב זה אני מודיע‬ ‫על התפטרותי מסיבות אישיות,‬
‫ואני מבקש מהמועצה הרפואית‬
‫להיות אחראית על בחירת מנהל חדש…‬
‫או מנהלת.‬
‫במקרה הזה.‬
‫יש התנגדות?‬
‫אנחנו מקבלים את התנאים שלך.‬
‫עוד משהו לפני שנצביע?‬
‫רק אציין את מה שפספסתם.‬
‫אמון בשיקול קליני.‬
‫במקרה הזה, דעתו של ד"ר דונדיו.‬
‫אתה זוכר מה הוא כתב במכתב שלו?‬
‫האם תאפשר לאבחון שלך‬ ‫להיות מבוסס על שקרים של אישה חולה?‬
‫תחשוב על זה.‬
‫בואו נמשיך להצבעה.‬
‫תענו "כן" או " לא" לשאלה הבאה.‬
‫האם יש להכריז על שפיותה‬
‫של אליס גולד דה אלמנרה?‬
‫כן.‬
‫ההחלטה הזו היא הטעות הגדולה ביותר שנעשתה.‬
‫אני רק שמח…‬
‫שזה לא נעשה תחת אחריותי.‬
‫אמרתי לך שזה משפט.‬
‫אבל לא שלי.‬
‫הדבר היחיד שאני חש כלפיכם…‬
‫זה תיעוב עמוק.‬
‫המועצה מקבלת את התפטרותך.‬
‫אתה יכול לאסוף את חפציך.‬
‫אגב…‬
‫ד"ר דונדיו התקשר אליי אמש.‬
‫מתברר שאחרי הקונגרס בציריך,‬
‫הוא יצא לחופשה עם אשתו.‬
‫לא הייתה שום קנוניה.‬
‫המברקים שלנו פשוט לא הגיעו אליו.‬
‫ביקשתי שיבוא לכאן‬ ‫ויבהיר את העניין והוא הסכים.‬
‫צהריים טובים לכם.‬
‫שלום, אליס.‬
‫באיזו צרה הסתבכת הפעם?‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬