„Lizdas prieš Kalėdas“.
Gerai, planas toks.
Arba tu mane ryte pažadinsi, arba aš tave.
Žiūrint, kas pirmas nubus.
Sele, jau vėlu. Laikas miegoti.
Kas gali miegoti Kalėdų išvakarėse? Tai - neįmanoma.
Jei nemiegosi, pas tave neateis Kalėdų Senelis.
Gerai, įtikinai. Pasek man pasaką, gerai?
Kartą, labai seniai, gyveno…
Nemoku nė vienos pasakos.
„Naktis prieš Kalėdas“.
Parašė Snūpis su Klemento Klarko Mūro pagalba.“
Ačiū, bičiuli.
„Naktį prieš Kalėdas buvo šitaip tylu,
Tik Vudstokas negalėjo užmerkti akių.
Kojinė kabėjo ilga kaip kablys,
Kalėdų Senelis jau greit aplankys.
Paukštelis gulėjo lovelėj šiltoj,
O cukruotos slyvos ėmė šokti jo galvoj.“
Minutėlę. Kodėl paukštis sapnuoja cukruotas slyvas?
Kitas klausimas. Kas apskritai yra cukruota slyva?
Turbūt cukrumi apibarstyta slyva.
Tikriausiai. O kas yra slyva?
Tokia sultinga džiovinta slyva.
Aišku. O kas yra džiovinta slyva?
Verčiau skaitysiu toliau.
„Staiga pievoj pasigirdęs bildesys smarkus
Kaipmat išblaškė Vudstoko sapnus visus.
Jis negalėjo patikėt pamatytu vaizdu,
Tai buvo rogutės, traukiamos elnių aštuonių.
Kalėdų Senelis atvyko pas mus.
Jis ragino elnius, šaukė jų vardus:
„Konradai! Bilai! Rojau! Hariete! Oliveri! Fredai!“
Pala, nesupratau.
Koks dar Fredas?
Kur Nuostabioji, kur Šokėja, kur Riestainis ir Šnicelis?
Skaitau tai, kas parašyta.
Primink, kad parašyčiau autoriui piktą laišką.
Skaitau toliau…
„Kalėdų Senelis riktelėjo: „Dovanas metas dalint,
Bet skraidyt aš nemoku, kaip man pakilt?“
Elniai pakilo virš namo kaip vėjas
Maišus dovanų išdalins tuoj Senelis Kalėda.
Elniai ant stogo nusileido
Ir kanopomis bildėjo.“
Tai ant vieno stogo - aštuoni elniai, Kalėdų Senelis ir rogės?
Tikiuosi, tas stogas apdraustas.
Kaip matau, tu nesiruoši miegoti, ar ne?
Tikrai ne.
„Vudstokas netardamas nė garso žiūrėjo,
Kaip Kalėdų Senelis į namą pro kaminą įėjo.
Akys spindi kaip žvaigždutės!
O tos linksmosios duobutės!
Veidai raudoni, juoda nosytė!
Jis turėjo ilgą snukutį ir mažą apvalų pilvuką,
Kuris juokiantis tirtėjo, kaip saldūs drebučiai.
Nė neamtelėjęs į darbą jis kibo.
Prikimšo dovanų į kojines ir pro duris išbėgo.
Davęs elniams signalą,
pakilo ant stogo, sėdo į roges ir iškeliavo.
Vudstokas nugirdo, kaip jis šūktelėjo
dingdamas iš akių…“
„Visiems linksmų Kalėdų
ir saldžių sapnų!“
Graži pasaka, didysis broli.
O kaip aš dabar miegosiu?
Gal išgersiu pieno.
PIENAS
Jis čia buvo! Kalėdų Senelis čia buvo!
Dabar tai tikrai neužmigsim!
„Laimė yra dovanoti“.
Sveika, Sele. Ką veiki?
Rašau laišką Kalėdų Seneliui.
Kad būtų lengviau susigaudyti,
suskirsčiau jį tris kategorijas: lėlės, žaislai ir staigmenos.
Ilgokas sąrašas.
Aš buvau labai gera.
Nėra jokių įrodymų, kad buvo kitaip.
Štai. Viskas.
Pabūsi geru vyresniuoju broliu ir išsiųsi jį už mane?
Gražiai atrodai, Kalėdų Seneli.
Nepamiršk man atnešti rogių, kurių prašiau.
Aš noriu beisbolo lazdos. Medinės arba aliumininės.
Aš noriu raketos modeliuko.
Aš - meškerės.
Aš - naujos knygos.
- Aš - minkštų durpių. - Aš - didelio pianino.
Ir naujos knygų lentynos.
Noriu taikos pasaulyje, o gal naujo megztinio?
Tas pats per tą patį. Du pagrindiniai žodžiai.
Ne „linksmų Kalėdų“ ar „gražių švenčių“,
tik „aš noriu“.
Bandysiu spėti. Rašai laišką Kalėdų Seneliui.
„Dubenėlio paauksuotais kraštais, motociklo, olimpinio dydžio baseino.“
Tikrai tikiesi juos gauti?
Taip, tu buvai geras šuo, bet ar nebūtų geriau,
jei pagalvotum apie tai, kad smagiau dovanoti, o ne gauti dovaną?
Na, bent aš taip galvoju.
Tiesą sakant, taip ir padarysiu.
Tik reikia sugalvoti, ką dovanoti.
Tai neturi būti kažkas brangaus, bet iš visos širdies.
Tai bus pačios gražiausios Kalėdos.
Ką dovanoti?
Atviruką? Nea.
Eilėraštį? Nea.
Vaisių pyragą? Ne.
Sunkiau nei galvojau.
Spalvotas popierius? Plastilinas?
Taip ir yra.
Kiekvienam draugui galima sukurti tik jam skirtą dovaną.
Puiki mintis, bičiuli.
Su plastilinu - nelengva.
Bet truputį pasistengus, galima sukurti kai ką ypatingo.
Puodelis.
Bus gerai ir be rankenos.
Bus smagu. Prie darbo.
Paskutinė.
Dovanos iš širdies.
Mano gerutis.
Štai. Ir nepamiršk, ko tavęs prašėm, Kalėdų Seneli.
Linksmų Kalėdų, Pipirmėte Pete. Padariau specialiai tau.
Ačiū, Čakai.
Nėra už ką.
Gražių švenčių, Franklinai.
Ačiū, Čarli Braunai.
Kas čia toks? Popieriui prispausti?
Manęs neklausk. Šitas - laikiklis beisbolo kamuoliukui, ar ne?
Ačiū, Čarlzai. Kur nors panaudosiu.
Taip, ačiū, Čarli Braunai.
Jis labai tiks į mano kolekciją.
Visiems linksmų Kalėdų!
Gal čia - lietvamzdis?
Manyčiau, čia - durų atrama.
Dovanos iš širdies.
Jis su skylute.
Taip.
Ačiū, Čarli Braunai. Turi lakią vaizduotę.
Nėra už ką, Linai. Gražių švenčių!
Jaučiuosi nuostabiai. Dovanoti - puikus jausmas.
Dovanos iš širdies? Labiau dovanos nuo besmegenio.
Nieko nesuprantu. Kas čia? Tikrai ne žaidimas. Su juo nepažaisi.
O tavo dovana apskritai su skyle.
Kodėl Čarlis Braunas padovanojo mums niekam nereikalingą šlamštą?
Ko tau?
Jis išgirdo, ką sakiau?
Tiesiog nesuprantu, kas tai.
Minutėlę.
Sugalvojau vieną dalyką.
Turbūt nevykęs tas mano planas.
Po galais.
Mums labai patiko tavo dovanos iš širdies, Čarli Braunai. Tu toks kūrybingas.
Tikrai?
Linksmų Kalėdų, Čarli Braunai!
LAIMĖ YRA… DOVANOTI
„Iš anksto neišpakuoti“.
Šiais metais Kalėdų Senelis pamatys tavo namą iš tolo.
Beje, tau siuntinys.
Bet čia parašyta „Išpakuoti tik per Kalėdas“.
Tad teks palaukti vieną naktelę ir tik…
Arba gali išpakuoti iškart.
Čia irgi parašyta, kad išpakuotum tik…
Snūpi, žinau, kad džiaugiesi, jog rytoj - Kalėdos.
Bet jei visas dovanas išpakuosi šiandien,
ką darysi Kalėdų rytą?
Štai, turiu tau dar vieną dovaną.
Ji - nuo manęs.
Minutėlę. Palaikysiu ją namie.
Noriu, kad turėtum ko džiaugsmingai laukti.
Kur paslėpti Snūpio dovaną, kad jis jos nerastų?
Ne.
Labai gerai.
Ji man, didysis broli?
Snūpiui. Jis jau išpakavo visas savo dovanas.
Noriu, kad jis suprastų, jog laukimas irgi atneša džiaugsmo.
Tada neslėpk jos sandėliuke. Pirmiausia ten ir ieškočiau.
O dabar?
Manęs tai neapgautum.
Žiūrim, ką turim. Miego akiniai su Suze Snuze.
Šiltas chalatas su Suze Snuze… žydros spalvos su rožiniais apvadėliais.
O kur mano…
- Mama. - Suzė Snuzė!
Laukimas irgi suteikia džiaugsmo.
Verčiau palauksiu.
Pasimatysim ryte, Suze Snuze.
Mama.
Mes laimėjom. Kalėdų stebuklas.
Žinau, kad labai nori išpakuoti savo dovaną.
Anksčiau ir aš taip elgiausi. Bet kaip sako mano didysis brolis…
Jei išpakuosi visas dovanas šiandien,
ką darysi Kalėdų rytą?
Sėsk šalia. Kartu palauksime, kol išauš Kalėdų rytas.
Linksmų Kalėdų!
Matau, radai savo dovaną, Snūpi.
Didžiuojuos tavim, kad radai jėgų palaukti.
Jau gali išpakuoti. Tikiuosi, tau patiks.
Ir kokia čia dovana?
Dėžutė dėžutėje, dar kitoje dėžutėje ir dar kitoje…
Aišku. Supratau.
Nes Snūpiui nėra nieko smagiau, kaip išpakuot dovanas.
Jokio skirtumo, kas viduje.
Linksmų Kalėdų, bičiuli.
- Taip ir žinojau. - Mama.
Matai? Buvo verta palaukti.
Įdomu, o man dovana yra?
Palauk!
Palauk manęs!
SUKURTA PAGAL ČARLZO M. ŠULCO PIEŠINIŲ SERIJĄ „RIEŠUTĖLIAI“
Išvertė Laima Banionienė