"Mīļais volāniņš".
Ei, mazais!
Atdosi manu badmintona raketi?
Gribi, lai parādu foršu triku ar volāniņu?
Mārsij, kāds bija mans rekords?
37 atsitieni, ser.
Tad tu gribi spēlēt?
Aiziet!
Spēle sākas!
Tavs draugs paņēma mūsu volāniņu.
Skaties, ka dabū to atpakaļ, lai varam spēlēt.
Nu, kur ir volāniņš?
Tas putns šķiet ļoti pieķēries tam volāniņam, ser.
Nu, ko tu gaidi?
Tu taču gribi spēlēt, jā?
Tad aiziet!
Ej, ej, ej, ej, ej!
Un to, Mārsij, sauc par uzmundrinošu runu.
Iedvesmojoši, ser.
Tad kur ir volāniņš?
Ko tas nozīmē?
Varbūt to, ka tava uzmundrinošā runa nepalīdzēja.
Protams, ka palīdzēja. Tikai vēl ne.
Paklau, mazais.
Man vienā rokā ir rakete, bet otrā kaut kā trūkst.
Tā ir tenisa bumbiņa.
Futbolbumba.
Tas ir tosters.
Es pat nezinu, kas ir tas.
Aizmirsti! Pati dabūšu to volāniņu. Nāc, Mārsij!
Dabūju!
Tas putniņš izskatās ļoti apbēdināts, ser.
Mārsij, tas ir tikai sporta inventārs.
Šķiet, dzejniekiem taisnība. Īstas mīlestības ceļš nekad nav taisns.
Mīlestības ceļi ir dīvaini un noslēpumaini.
Tāpēc es palieku pie badmintona. Esi gatava spēlēt?
Mēģini mani apturēt, ser!
Šī būs gara spēle.
"Bīgls burta kalps".
Nekad neesmu redzējis Snūpiju tik koncentrējušos.
Sveiks, Snūpij! Pie kā tu strādā?
"Pasūtiet mūsu rentgenstaru brilles! Ieraugiet savus kaulus!"
"Vai tu esi rakstnieks? Domā, vari sarakstīt nākamo dižo romānu?
Piedalies mūsu grāmatu konkursā, un vari vinnēt lielu trofeju."
Ā, dižs romāns.
Gadsimtiem ilgi cilvēce alkusi iegravēt savus stāstus vēstures sienās.
Mums jāatstāj ģēnijs viens.
Laba doma.
Bija tumša un vētraina nakts.
Re, kur varonīgais Lidojošais Ass,
kas drosmīgi pacieš Dabas mātes dusmas, traukdamies uz Parīzi.
Vai viņš ārkārtīgi slepeno dokumentu nogādās savu sabiedroto rokās laikus?
Kas tas?
Virs galvas debesis aptumšo baisais Sarkanais Barons,
kas nerimstoši dzenas pakaļ slepenajam dokumentam.
"Nes uz Parīzi slepeno dokumentu pār ienaidnieku debesjumu."
Nav slikti, bet tev trūkst spēcīgas sievietes tēla.
Kādas, kura ir izturīga, gudra, skaista, bet pazemīga.
Kādas kā es. Lai veicas!
Nu labi.
Es teikšu norādes, tu lido.
Bet, ja tā padomā, es esmu šī stāsta varone.
Man būtu jāvada lidmašīna. Pabīdies!
Meklē kartē Parīzi, es stūrēšu.
Kur ir stūre?
Man patīk visa darbība, mazais. Bet kur ir komēdija?
Smiekli? Zvaigas?
Šim stāstam vajag dažus jokus, kā šo, ko man pastāstīja tēvs.
Kam ir četras kājas, bet kas nestaigā?
Galdam.
Saprati? Galdi nestaigā.
Tici man, mazais!
Ja gribi, lai tavs stāsts ir aizraujošs, tev jāliek viņiem smieties.
Pasteidzies, mūsu varonei, proti, man, nav atlicis daudz laika,
lai nogādātu slepeno dokumentu mūsu sabiedrotajiem Parīzē.
Vai kāds pieminēja Parīzi? Es mīlu Parīzi!
Izskatās, ka tā ir šajā virzienā.
Vai varbūt tajā virzienā.
Vai tajā! Vai šajā.
Vai beigsi? Mums ir slepenā misija.
Tiešām? Kāpēc jūs man neko neteicāt?
Ei, klausieties visi! Esiet klusāki!
Mums te ir slepenā misija!
Konfeti? Nu tas ir smieklīgi.
Tas nav smieklīgi. Un nu mēs esam nomaldījušies.
Nevaino mani! Esmu tikai komiskā spriedzes noņēmēja.
Nu tas gan bija smieklīgi.
Spēcīgi varoņi, smieklīgi joki,
bet kur ir drāma?
Risks? Briesmas?
Katrā lieliskā stāstā vajadzīga bezbailīga glābšanas misija.
Ei, sveiki, visi! Kā...
Turies, Linus!
Snūpij!
Es neredzu!
Snūpij! Ar šo!
Es zināju, ka tu mani izglābsi, sedziņ.
Lidojošais As, mums nav vairs laika. Mums vēl jānokļūst Parīzē.
Bet kā? Kartes vairs nav.
Viņš seko savam degunam, bet ko viņš saož?
Sasper suns, Ass atrada Parīzi.
Re, kur tikšanās vieta!
Slepenais dokuments!
Gribēju teikt, slepenais dokuments.
Nu protams, viņš saoda kruasānus.
Beigas.
Un balvu par labāko romānu iegūst...
Snūpijs!
Snūpij! Snūpij! Snūpij!
Snūpij! Snūpij!
Tev pienākusi vēstule no grāmatu rakstīšanas konkursa.
"Mums diemžēl jūs jāinformē, ka jūs neuzvarējāt."
Man žēl, draugs.
Bet labās ziņas ir tādas, ka viņi atsūtīja atpakaļ tavu manuskriptu.
Un visiem citiem tas ļoti patīk.
Tas ir tik iedvesmojošs.
-Man patīk darbība. -Man patīk joki.
Man patīk spēcīgais sievietes tēls.
Nu, draugs, ļaudis ir runājuši.
Viņi domā, ka tu tomēr esi visai labs rakstnieks.
Ko dižais rakstnieks darīs tālāk?
Pasaulslavenais rakstnieks sāk vēl vienu diženu romānu.
Nevaru sagaidīt, kad redzēšu, ko viņš radīs nākamo.
Bija tumša un vētraina nakts... atkal.
"Tas vairs nav jautri".
Sveiks, Čārlij Braun!
Vai tavs suns var iznākt laukā ar mani bezmērķīgi padraiskoties?
Paskatīšos, vai viņš ir pieejams.
Snūpij!
Vai dieniņ.
Sveiks, Snūpij! Gribi uzspēlēt kādu spēli?
Lieliski. Pieskāros, tu ķer.
Tev ir jāskrien viņam pakaļ.
Es nolikšu šos.
Snūpijs nemūžam mani nenoķers.
Kur viņš pazuda?
Snūpij! Vai gribi cepumiņu?
Pieskāros, tu ķer.
Laikam atrāvos no viņa.
IR IZGĀJIS IR TE
Nāciet! Ārste ir te.
Hei! Es te strādāju.
Pēc lielas smiešanās nāk...
raudāšana.
Tu!
Tavas trakošanas dēļ
Rīranam esot pleca kaula kontūzija, tā saka ārsts.
Atsita "humora" nervu.
Es varbūt nekad vairs nesmiešos.
Un tā visa ir tava vaina.
Piedod, suns. Apmeklēšanas laiku nav!
Kopš šī brīža lai vairs nespēlētos ar to stulbo suni!
-Bet... -Tev jāatpūšas. Tu esi pārāk savainojies.
Es neesmu tik ļoti savainojies.
Un tu uzliki slingu uz nepareizās rokas.
Nu tā. Tagad atpūties!
Pusdienlaiks.
Tu zini, kā saka vecmāmiņa.
Ja tu jūties draņķīgi, zupa jālej puncītī.
Vecmāmiņa nav profesionāla mediķe.
Bet domāju, ka nedaudz zupas nekaitēs.
Tagad platu muti!
Kas par vainu?
Tā zupa. Tā ir pārāk karsta.
Muļķības. Es pati pamēģināju.
Rīrans negrib zupu, bet viņš saka, ka jūtas labāk.
Viņš tikai grib spēlēties ar Snūpiju.
Labi, ka viņam ir vecākā māsa, kas viņu pieskata.
Ak tu pasaulīt.
Ja vien tu nepiekrīti.
Kas es esmu, lai strīdētos ar profesionālu mediķi?
Paga, šis nav mediķa grāds.
Tas ir no Čempionu paklausības skolas.
Tur rakstīts, ka tu neizturēji pārbaudījumu!
Snūpij! Man prieks redzēt tevi!
Laikam mans elkonis joprojām nedaudz sāp.
Tieši tā, kā es domāju.
Rīran, tu neesi gatavs spēlēties.
Snūpijs tikai mēģina mani sasmīdināt.
Viņam nevajag smiešanos. Viņam vajag atpūtu.
Laukā!
Labi, Rīran, mēģināsim atkal.
Daži saka, ka smiekli ir labākās zāles.
Novērs acis, Rīran!
Tas nepalīdz.
Tas palīdz gan, Lūsij.
Snūpijs liek man justies labāk.
Nu, šķiet, tas bija nedaudz smieklīgi.
Varbūt smiešanās tomēr nenāk par sliktu.
Tas sāpēs.
Jums paveicies, ka man ir gādīgs raksturs.
Tagad atpūtieties!
Viņa ir skarba, bet taisnīga.
Kamēr būšu prom, vairs nekādu ķereņu!
Pieskāros!
Kas tur augšā notiek?
FILMAS PAMATĀ ČĀRLZA M. ŠULCA "RIEKSTIŅU" KOMIKSS
Tulkojusi Laura Hansone