„Meilė plunksninukui“.
Vaiki.
Gal grąžinsi man badmintono raketę?
Nori, parodysiu puikų triuką su šiuo plunksninuku?
Primink, Marse, koks mano rekordas?
Trisdešimt septyni atmušimai, pone.
Nori pažaisti?
Pirmyn.
Pradedam!
Tavo draugas nusinešė plunksninuką.
Jei nori žaisti, eik ir atneš jį.
Tai kur plunksninukas?
Panašu, tas paukštelis negali gyventi be plunksninuko, pone.
Ir ko tu lauki?
Nori žaisti, ar ne?
Tai šuoliuok ir paimk jį.
Pirmyn, greičiau!
Štai kas yra motyvacija, Marse.
Labai įkvepianti, pone.
Ir kur plunksninukas?
Ir ką tai turėtų reikšti?
Galbūt tai, kad tavo motyvacija nesuveikė.
Žinoma, kad suveikė. Tik pavėluotai.
Klausyk, vaiki.
Vienoje rankoje turiu raketę, o kitoje rankoje kažko trūksta.
Tai - teniso kamuoliukas.
Futbolo kamuolys.
Skrudintuvas.
Nežinau, kas čia per daiktas.
Tiek to. Pati atsiimsiu plunksninuką. Eime, Marse.
Atsiėmiau!
Tas paukštelis atrodo labai nuliūdęs, pone.
Marse, tai tik - sporto inventorius.
Taip, poetai yra teisūs. Meilės kelias nėra rožėmis klotas.
Meilės keliai - keisti ir nežinomi.
Todėl ir renkuosi badmintoną. Gal nori sužaisti?
Be abejonės, pone.
Ilgai žaisim.
„Teisingasis biglis“.
Nesu matęs tokio susikaupusio Snūpio.
Snūpi. Ką čia rašai?
„Užsisakykite rentgeno akinius. Pamatykite savo kaulus.“
„Esi rašytojas? Galvoji, kad gali parašyti gerą romaną?
Dalyvauk rašytojų konkurse ir laimėk prizą.“
Geras romanas.
Žmonijos istorijoje - daugybė puikių romanų, garsėjančių šimtmečiais.
Palikime genijų ramybėje.
Gerai sakai.
TAMSI IR AUDRINGA NAKTIS.
Štai - drąsusis Padangių Asas,
skrodžiantis audringą dangų skubioje kelionėje į Paryžių.
Ar jis suspės laiku įteikti sąjungininkams itin slaptą dokumentą?
Kas tai?
Pavojingas Raudonasis Baronas bando užtemdyti dangų,
norėdamas atimti slaptą dokumentą.
„Gabena slaptą dokumentą į Paryžių, nebodamas priešų.“
Neblogai, bet trūksta stiprios lemtingos moters.
Ryžtingos, sumanios, gražios, bet kuklios.
Tokios, kaip aš. Sėkmės.
Gerai.
Aš tau rodysiu kelią, o tu valdyk lėktuvą.
Kita vertus, aš esu šios istorijos didvyrė.
Aš valdysiu lėktuvą. Pasislink.
Tu žiūrėk žemėlapyje, kur Paryžius, o aš perimsiu vairą.
O kur vairas?
Įspūdingas veiksmas, vaiki. O kur linksmoji dalis?
O juokas? O kvatojimas?
Tavo romanui trūksta kelių juokelių, na, tokių, kokius pasakoja mano tėtis.
Kas turi keturias kojas, bet negali vaikščioti?
Stalas.
Supratai? Stalai nevaikšto.
Paklausyk manęs, vaiki.
Jei nori, kad tavo istorija būtų įdomi, turi prajuokinti skaitytoją.
Greičiau, mieloji, paskubėk, antraip pavėluosi
perduoti šį slaptą dokumentą mūsų sąjungininkams Paryžiuje.
Kas čia kalba apie Paryžių? Dievinu Paryžių!
Regis, į tą pusę.
O gal į tą.
Arba į tą! Arba į kitą.
Gal liausiesi? Mes vykdome slaptą užduotį.
Tikrai? Kodėl man nieko nesakėt?
Dėmesio, visi! Ramiai!
Mes vykdome slaptą užduotį!
Konfeti? Čia tai juokinga.
Nieko čia juokingo. Be to, pasiklydom.
Ne dėl mano kaltės. Aš čia - tik dėl juoko.
Dabar tai tikrai juokinga.
Ryžtingi veikėjai, linksmi juokeliai,
o kur drama?
Rizika gyvybei? Pavojus?
Visose gerose veiksmo istorijose turi būti drąsi gelbėjimo operacija.
Sveiki, visi. Kaip jums...
Laikykis, Linai!
Snūpi!
Nieko nematau!
Snūpi! Gaudyk!
Žinojau, kad mane išgelbėsi, antklodėle.
Padangių Ase, mes vėluojame. Mums reikia į Paryžių.
Kaip ten nuskrisime? Žemėlapio tai neturime.
Jis skrenda pagal uoslę. Bet ką jis užuodžia?
Eina sau, Asas surado Paryžių.
Štai susitikimo vieta!
Slaptas dokumentas!
Tai yra, slaptas dokumentas.
Supratau, jis užuodė ragelius.
PABAIGA.
Prizas už geriausią knygą skiriamas...
Snūpiui!
Snūpis!
Snūpi!
Tau atėjo laiškas nuo knygų konkurso komisijos.
„Su liūdesiu pranešame, kad jūs nelaimėjote konkurso.“
Neliūdėk, bičiuli.
Gera žinia ta, kad komisija grąžino rankraštį.
Mums visiems tavo knyga labai patiko.
Labai įkvepianti.
- Man labiausiai patiko veiksmas. - O man - juokeliai.
Man - lemtingos moters vaidmuo.
Na, bičiuli, girdėjai mūsų nuomonę.
Mes manome, kad esi puikus rašytojas.
Apie ką bus kita tavo knyga?
Pasaulinio garso rašytojas imasi naujos puikios knygos.
Laukiu nesulaukiu, kol galėsiu ją perskaityti.
TAMSI IR AUDRINGA NAKTIS... VĖL.
„Ne juokų darbas“.
Labas, Čarli Braunai.
Ar tavo šuo galėtų išeiti ir pažaisti su manim?
Pažiūrėsiu, ką jis daro.
Snūpi!
Vargeli.
Labas, Snūpi. Gal nori pažaisti?
Gerai. Ieškai tu.
Turi eiti jo ieškoti.
Padėsiu juos į šalį.
Snūpis tikrai manęs nesuras.
Kur jis pasislėpė?
Snūpi. Gal nori sausainio?
Ieškai tu.
Niekur jo nematau.
IŠĖJO PARĖJO
Užeikite. Daktarė jūsų laukia.
Jūs man trukdote dirbti.
Juokiasi tas...
kas juokiasi paskutinis.
Paklausyk!
Per tavo lakstymus
Reranas susimušė žastikaulį. Taip sakė daktarė.
Jis nusibrozdino alkūnę.
Gali būti, kad daugiau niekada nesidžiaugsiu.
Viskas per tave.
Žinok, šunie. Tu čia nesi laukiamas!
Daugiau jokių žaidimų su tuo kvailu šunėku.
- Bet... - Ilsėkis. Tu patyrei sunkią trumą.
Jokia čia ne trauma.
Be to, tu man parišai ne tą ranką.
Štai. O dabar ilsėkis!
Priešpiečiai.
Kaip mėgsta sakyti močiutė.
Skani sriubytė sušildys pilvuką ir nuvys šalin skausmą.
Močiutė - ne daktarė.
Bet lėkštė sriubos nepakenks.
Gerai, išsižiok.
Kas yra?
Per karšta sriuba.
Nepliurpk niekų. Aš pati ją ragavau.
Reranas nenori sriubos, bet sako, kad jaučiasi geriau.
Jis tik nori žaisti su Snūpiu.
Gerai, kad jis turi vyresnę seserį, kuri gali juo pasirūpinti.
Vajetau.
Tau kas nors nepatinka?
Kaip galėčiau ginčytis su daktare?
Pala, čia - ne daktaro diplomas.
Tai - pažymėjimas iš šunų dresūros mokyklos.
Čia parašyta, kad neišlaikei egzamino!
Snūpi! Kaip gerai, kad atėjai!
Man dar truputėlį skauda alkūnę.
Kaip ir maniau.
Reranai, tau dar negalima žaisti.
Snūpis tik nori mane prajuokinti.
Jam negalima juoktis. Jis turi ilsėti.
Lauk!
Gerai, Reranai, dar šaukštelį.
Sakoma, kad juokas - geriausias vaistas.
Nežiūrėk, Reranai.
Tai nepadeda.
Padeda, Liucija.
Kai matau Snūpį, man mažiau skauda.
Na, gal ir juokinga.
Sakyčiau, juokas - neblogas dalykas.
Skaudžiai nukrito.
Džiaukis, kad aš tokia gera.
O dabar ilsėkitės!
Ji - griežta, bet teisinga.
Jokių žaidimų, kol manęs nebus!
Radau!
Kas čia vyksta?
SUKURTA PAGAL ČARLZO M. ŠULCO PIEŠINIŲ SERIJĄ „RIEŠUTĖLIAI“
Išvertė Laima Banionienė