המופע של סנופי
"אהבת ציפורים".
היי, ילדון.
אפשר לקבל את מחבט הבדמינטון שלי בחזרה?
אתה רוצה לראות אותי עושה תרגיל מדליק עם כדור הנוצה הזה?
תזכירי לי את השיא שלי, מארסי.
שבעים וחמש הקפצות, אדוני.
אז אתה רוצה לשחק?
בוא נתחיל.
המשחק מתחיל!
היי!
החבר שלך לקח את כדור הנוצה שלנו.
אם אתה רוצה שנשחק, חסר לך שלא תחזיר אותו.
אז איפה כדור הנוצה?
נראה שהציפור הזו קשורה מאוד לכדור הנוצה הזה, אדוני.
אז למה אתה מחכה?
אתה רוצה לשחק, לא?
אז קדימה לעבודה.
קדימה, קדימה, קדימה!
ולזה, מארסי, קוראים שיחת עידוד.
מעורר השראה, אדוני.
אז איפה כדור הנוצה?
מה זאת אומרת?
אולי זה אומר ששיחת העידוד שלך לא עבדה.
ברור שהיא עבדה. היא פשוט עדיין לא עבדה.
תשמע, ילדון.
יש לי מחבט ביד אחת, אבל ביד השנייה חסר משהו.
זה כדור טניס.
כדורגל.
זה טוסטר.
אין לי מושג מה זה בכלל.
שכח מזה. אשיג את כדור הנוצה בעצמי. בואי, מארסי.
השגתי אותו!
נראה שהציפור הקטנה הזו די עצובה, אדוני.
מארסי, זה רק ציוד ספורט.
נראה שהמשוררים צדקו. מסלולה של אהבת אמת אינו חלק אף פעם.
דרכי האהבה מוזרות ומסתוריות.
זו הסיבה שאני מתמקדת בבדמינטון. את מוכנה לשחק?
נסי לעצור אותי, אדוני.
זה יהיה משחק ארוך מאוד.
"ביגל לפי הספר".
וואו. מעולם לא ראיתי את סנופי ממוקד כל כך.
היי, סנופי, על מה אתה עובד?
"הזמינו את משקפי הרנטגן שלנו. תראו את העצמות שלכם".
אה. "אתה סופר? חושב שאתה יכול לכתוב את הרומן הגדול הבא?
הירשמו לתחרות כתיבת הספרים שלנו ותוכלו לזכות בגביע ענק".
הרומן הגדול.
במשך מאות שנים משתוקקת האנושות לכתוב את סיפוריה על קירות ההיסטוריה.
כדאי שניתן לגאון מרחב.
רעיון טוב.
- היה זה לילה אפל וסוער -
הינה המעופף המופלא הגיבור,
מתמודד באומץ עם זעמו של הטבע בדרכו לפריז.
האם יצליח למסור את המסמך הסודי ביותר לידי בעלי בריתו בזמן?
מה זה?
הברון האדום הנורא, משחיר את השמיים ממעל
במרדף עיקש אחר המסמך הסודי.
"נושא מסמך סודי לפריז דרך המרחב האווירי של האויב".
לא רע, אבל חסרה לך דמות ראשית נשית חזקה.
מישהי חזקה, חכמה, יפה, אך צנועה.
מישהי כמוני. בהצלחה.
בסדר.
אני אנווט ואתה תטוס.
במחשבה שנייה, אני הגיבורה של הסיפור הזה.
אני אמורה להטיס את המטוס. זוז.
אתה תחפש את פריז במפה, אני אקח את ההגה.
איפה ההגה?
אני מתה על כל האקשן, ילדון, אבל איפה הקומדיה?
הצחוק? הבידור?
הסיפור הזה זקוק לכמה בדיחות, כמו הבדיחה שאבא שלי סיפר לי:
למה יש ארבע רגליים, אבל לא יכול ללכת?
לשולחן.
מבין? שולחנות לא הולכים.
תאמין לי, ילדון,
אם אתה רוצה שהסיפור שלך ימשוך את הקוראים, אתה חייב להצחיק אותם.
מהר, זמנה של הגיבורה שלנו, שפחתכם הנאמנה,
להעביר את המסמך הסודי לבעלי בריתנו בפריז הולך ואוזל.
מישהו אמר "פריז"? אני מתה על פריז!
נראה לי שהיא בכיוון הזה.
או שאולי היא בכיוון ההוא.
או שם! או כאן!
סליחה, אנחנו במהלך משימה סודית.
באמת? למה לא אמרתם?
היי, כולם, תהיו בשקט!
אנחנו במשימה סודית!
קונפטי? זה מצחיק.
זה לא מצחיק. ועכשיו הלכנו לאיבוד.
אל תאשימי אותי. אני רק האתנחתא הקומית.
זה היה מצחיק באמת.
דמויות חזקות, בדיחות מצחיקות,
אבל איפה הדרמה?
האיום? הסכנה?
בכל סיפור אקשן טוב צריך משימת הצלה נועזת.
היי, כולם, איך…
תחזיק מעמד, ליינוס!
סנופי!
אני לא רואה!
סנופי! תשתמש בזה!
ידעתי שתצילי אותי, שמיכה.
מעופף מופלא, זמננו אוזל. אנחנו עוד צריכים להגיע לפריז.
אבל איך? איבדנו את המפה.
הוא הולך בעקבות האף שלו, אבל מה הוא מריח?
בחיי, המעופף המופלא מצא את פריז.
הינה נקודת המפגש!
המסמך הסודי!
כלומר, המסמך הסודי.
ודאי, הוא הריח את הקרואסונים.
- הסוף -
והזוכה בפרס הרומן הטוב ביותר הוא…
סנופי!
סנופי! סנופי! סנופי!
סנופי! סנופי!
קיבלת מכתב מתחרות הספרים.
"צר לנו להודיע לך שלא זכית".
אני מצטער, חבר.
אבל החדשות הטובות הן שהם שלחו בחזרה את כתב היד שלך…
וכולם מתים עליו.
הוא מעורר השראה.
אני אוהב את האקשן. -אני אוהבת את הבדיחות.
אני אוהבת את הדמות הראשית החזקה.
חבר, העם אמר את דברו.
הם חושבים שאתה סופר לא רע אחרי הכול.
אז מה הלאה לסופר הגדול?
הסופר בעל השם העולמי מתחיל בכתיבת רומן גדול נוסף.
אני כבר מת לגלות מה הוא ימציא הפעם.
- היה זה לילה אפל וסוער… שוב -
"עסק לא מצחיק במיוחד".
שלום, צ'ארלי בראון.
הכלב שלך יכול לצאת ולהשתובב איתי ללא מטרה?
אבדוק אם הוא פנוי.
סנופי!
אלוהים אדירים.
שלום, סנופי. רוצה לשחק משחק?
מעולה. תופסת. אתה התופס.
אתה אמור לרוץ אחריו.
אני אשים את זה במקום.
סנופי לא יתפוס אותי בחיים.
לאן הוא נעלם?
סנופי, רוצה עוגייה?
תפסתי אותך. אתה התופס.
נראה שנפטרתי ממנו.
- לא נמצאת, נמצאת -
בואו מייד. הרופאה נמצאת.
אני עובדת כאן!
הכול כיף עד שמישהו…
נפצע.
אתה!
בגלל ההשתוללות שלך,
הרופא אמר שיש לריראן חבלה בעצם הזרוע.
הוא נפגע בעצם המרפק.
ייתכן שלא אצחק שוב לעולם.
והכול באשמתך.
מצטערת, כלב. שעות הביקור הן לעולם לא!
מהיום, אסור לך לשחק שוב עם הכלב המטופש.
אבל… -אתה צריך לנוח. אתה פצוע מדי.
אני לא פצוע מאוד.
ושמת את המתלה על הזרוע הלא נכונה.
זהו. עכשיו תנוח!
שעת הארוחה.
אתה יודע מה סבתא אומרת,
כשאתה מפורק, תאכל מרק.
סבתא היא לא אשת מקצוע הרפואה,
אבל אני מניחה שקצת מרק לא יזיק.
עכשיו, פתח פה גדול.
מה קרה?
זה המרק. הוא חם מדי.
שטויות. בדקתי אותו בעצמי.
ריראן לא רוצה מרק, אבל הוא אומר שהוא מרגיש טוב יותר.
הוא רק רוצה לשחק עם סנופי.
מזל שיש לו אחות גדולה ששומרת עליו.
נו, באמת.
אלא אם אתה חולק על דעתי.
מי אני שאתווכח עם אשת מקצוע הרפואה?
רגע, זה לא תואר ברפואה.
זה מבית הספר לאילוף כלבים.
כתוב שנכשלת!
סנופי, אני שמח לפגוש אותך.
נראה שהמרפק שלי עדיין כואב קצת.
בדיוק כמו שחשבתי.
ריראן, אתה לא מוכן לשחק.
סנופי רק מנסה להצחיק אותי.
הוא לא זקוק לצחוק. הוא זקוק למנוחה.
החוצה!
בסדר, ריראן, בוא ננסה שוב.
יש אנשים שאומרים שצחוק הוא התרופה הטובה ביותר.
אל תסתכל, ריראן.
זה לא עוזר.
זה עוזר, לוסי.
סנופי משפר את ההרגשה שלי.
בסדר, אפשר להגיד שזה היה די מצחיק.
אולי צחוק זה לא נורא אחרי הכול.
זה בטח כאב.
יש לכם מזל שיש לי אישיות מטפלת.
עכשיו, תנוחו!
היא קשוחה, אבל הוגנת.
בזמן שלא אהיה כאן, בלי תופסת!
תפסתי אותך!
מה קורה שם למעלה?
- מבוסס על "פינאטס" מאת צ'ארלס מ' שולץ -
תרגום כתוביות: אסף ראביד