„Su paukščių diena“.
Labas. Kas atsitiko?
Blogai jautiesi? Per gerai jautiesi?
Pamiršai draugo gimtadienį.
Kaip draugas į tai sureagavo?
Taip piktai?
Klausyk, draugystė - kaip liftas.
Tai aukštyn, tai žemyn. Bet kiekviename aukšte gali laukti staigmena.
Noriu pasakyti, kad tau reikėtų jį nustebinti.
Penki centai, prašau. Sumokėti iš karto!
Truputėlį perlenkei lazdą, Snūpi.
Staigmena nebūtinai turi būti „staigmena!“
Staigmena gali būti kas nors mažesnio, pavyzdžiui, rankų darbo skanėstas.
Supranti, draugystė - kaip šokoladinis tortas,
kuris skaniausias yra tada, kai su kuo nors daliniesi.
Dabar tu man skolingas dešimt centų!
Niekada nežinau, ko iš jo laukti.
Vargeli.
O jeigu taip?
Draugystė - kaip balionas:
jei nori, kad jis nenuskristų, turi tvirtai laikyti už virvutės.
Išsiųsiu tau sąskaitą, žinok!
Greičiau iškratyk savo taupyklę ir nešk čia pinigus!
Tvarkytis yra menas.
Kaip matau, šiukšlinti - irgi menas.
Gerai, šunie, paskutinį kartą tau sakau - susimokėk.
Jei manai, kad kažkoks aptižęs torto gabalėlis atstos...
Tada tu - teisus.
„Niekuomet nesiderėkite su bigliu“.
Sveiki atvykę į mano kiemo mugę.
Kokybiški daiktai už prieinamą kainą.
Ir nepamirškite - jei ką nors sugadinsite, turėsite tą daiktą nusipirkti.
Čarli Braunai. O tu turi akį geriems daiktams.
Labai gražus aitvaras.
Panašus į mano aitvarą, kuris įstrigo Medyje Aitvarų-Rijike.
- Tai pirksi ar ne? Dešimt centų. - Perku.
Lažinuosi, Medžiui Aitvarų-Rijikui nepatinka apkramtyti aitvarai.
Pinigai už pirkinius negrąžinami!
Puikus pasirinkimas, Sele.
Šita nunešiota... norėjau pasakyti, antikvarinė antklodėlė -
tik penki centai.
Atsiprašau, bet apsauga - neįkainojama.
Kuo galiu padėti?
Klausiu, kuo galiu padėti.
Matau, tau patiko vienas mano vertingiausių artefaktų.
Jis gali būti tavo.
Palūkėk!
Čia - išpardavimas, o ne labdara.
Penkiasdešimt centų, prašau.
Šuns kaulų nepriimu.
Ir sėklų. Negi neturite pinigų?
Tiek to.
Įsivaizduoji, ką jis sau galvoja? Nori kokybiškų daiktų už dyką.
Ne visos ekonomikos yra grindžiamos pinigų ir prekių mainais.
Žinojai, kad senovės Babilonijoje
už paslaugas atsilygindavo maistu ir brangiais prieskoniais?
Šunie. Susitarkime taip.
Judu atliekat kelis buities darbus, o aš atiduosiu tai, ko paprašysit. Gerai?
Štai darbų aprašas.
Galit pradėti nuo tvoros dažymo,
tada nupjaukit žolę, išskalbkit skalbinius ir pripūskit mano dviračio padangą.
Mano namas - toje pusėje!
Užaugęs būsiu pasaulinio garso dailininku.
Štai kas yra tikrasis menas.
Mano karjerai - galas.
Aš prašiau nudažyti tvorą, o ne aptaškyti ją.
Eikš, Reranai.
Nuprausiu tave, kol mama nepamatė.
Puikus indas antikvarinio purvo kolekcijai.
Taip nesąžininga.
Daugiau jokių nesąmonių, Reranai.
Kas nutiko pievelei?
Čia - mano...
dviratis?
Kvaileli! Sugadinai mano kiemo mugę!
Pamiršk, ko prašiau. Siūlau naują susitarimą.
Daugiau nekišk nagų prie jokių darbų ir gali pasiimti tą akvariumą.
Gali pasiimti.
Šuo ir kiemo mugė - du nesuderinami dalykai.
„Išprotėjusi saulutė“.
Myli, nemyli.
Jis mane myli! Taip ir žinojau!
Mielasis Babu!
Nuo likimo nepabėgsi.
Labai tikiuosi, kad Mažajai Raudonplaukei patinka saulutės,
nes ši saulutė - tobula.
Tokia, kaip ji.
Linai?
Ką čia darai?
Sveikas, Čarli Braunai. Kitąkart papasakosiu.
- Matau, esi gerai nusiteikęs. - Taip.
Aš apsisprendžiau, Linai. Rimtai apsisprendžiau.
Šiandien - ta diena.
Antradienis?
Radau nuostabiausią saulutę pasaulyje.
Padovanosiu ją Mažajai Raudonplaukei.
Ji pagaliau atkreips į mane dėmesį.
Gal aš ir klystu, Čarli Braunai,
bet nemanai, kad jai labiau patiktų gėlytė su žiedlapiais?
Nieko nesuprantu.
Snūpi!
Tu nuskynei visus žiedlapius nuo mano saulutės?
Radau tobulą gėlytę
ir norėjau ją padovanoti Mažajai Raudonplaukei.
Ką dabar daryti?
Na, ji turi kažkokio rankų darbo žavesio.
Ačiū, Snūpi.
Ką išdarinėja geriausias žmogaus draugas?
Ir ką išdarinėja geriausio žmogaus draugo geriausias draugas?
Yra tik vienas būdas išpirkti savo kaltę.
Suraskite Čarliui Braunui naują saulutę.
Mielasis Babu!
Kur tu?
Aš nesu tavo Mielasis Babu.
Vėl turėsiu pradėti viską iš pradžių.
Gal taip ir geriau.
Jei padovanosiu Mažajai Raudonplaukei saulutę,
ji gali iš manęs pasišaipyti.
Būtų sunku tai išverti.
Čarli Braunai, esi įsimylėjęs kvailys.
Čia bitėms negalima!
Su saulute ar be jos,
vis viena pasakysiu Mažajai Raudonplaukei, ką jai jaučiu.
Ir ką aš noriu apgauti?
Aš esu niekas. Niekas - niekam neįdomus.
Ir ką man daryti?
Ačiū, Snūpi. Manai, man pavyks?
Gerai, pabandysiu.
Jau einu. Koja už kojos.
Padarysiu tai dabar... pat.
Gal tu padaryk tai už mane, Snūpi?
O kai ji paklaus, nuo ko, parodyk į mane, ir aš pamojuosiu.
Snūpis tai padarys.
Jis beldžia į Mažosios Raudonplaukės duris.
Ji atidarė duris.
Rodyk į mane!
Tu neparodei į mane.
Iš kur ji žinos, kad saulutė nuo manęs?
Ji tau davė sausainį? Nieko sau!
Snūpi!
Negi nenorėtum su kuo nors pasidalinti?
Tai toks tu geriausias žmogaus draugas.
SUKURTA PAGAL ČARLZO M. ŠULCO PIEŠINIŲ SERIJĄ „RIEŠUTĖLIAI“
Išvertė Laima Banionienė