"Snūpija stāsts".
Tā ir brīnišķīga!
Tā man šķiet ļoti saturīga.
Un smieklīga. Paskatieties 52. lappusi!
Ei! Kāds var pamest man bumbu?
Tu neticēsi, Čārlij Braun,
bet tavs suns ir sarakstījis autobiogrāfiju.
Autobiogrāfiju?
Es nezināju, ka Snūpijs dzimis Mežonīgajos Rietumos.
Cik tad vecs ir tavs suns, Čārlz?
Pagaidiet! Snūpijs nav dzimis Mežonīgajos Rietumos.
Viņš dzimis Deizijhilas saimniecībā.
Snūpijam bija četri brāļi un māsa.
Viņus sauca: Spaiks,
Endijs,
Mārblss,
Olafs,
Bella un, protams... Snūpijs.
Man stāstīja, ka viņi spēlējuši ķerenes,
virves vilkšanu
un paslēpes.
Bet visvairāk viņiem paticis kopā dziedāt.
Bet viņi nevarēja dziedāt mūžīgi.
Citu pēc cita kucēnus paņēma jaunie saimnieki,
līdz Snūpijs bija palicis tur vienīgais.
Tad parādījos es.
Sveiks, mazais! Vai gribi nākt dzīvot pie manis?
Skat, kas man!
Mēs būsim labākie draugi.
Man labāk patika kovbojstāsts.
Nez kas vēl rakstīts tajā grāmatā.
Lūdzu, palasi man vēl!
Labi. "2. nodaļa.
Pat kucēna vecumā man bija savs stils
un padevās grandiozi uznācieni."
Vai dieniņ.
Tā nu gan nenotika.
Kad pirmoreiz pārnesu Snūpiju mājās, viņš bija nobijies.
Neuztraucies! Tev te patiks.
Man pat ir tev rotaļlieta.
Varbūt paspēlēsimies ar to vēlāk.
Lūdzu.
Pašam sava suņa gultiņa.
Snūpij?
Domāju, šī tev patiks labāk. Pašam sava suņubūda.
Paskaties iekšā!
Vai aizmiedz uz jumta!
Oho, Čārlij Braun. Tas ir ļoti labs stāsts.
Tev būtu jāsaraksta grāmata.
Varbūt tiešām.
Sveiks, vecākais brāli!
Tu nebiji teicis, ka Snūpijs izgājis apmācību Franču ārzemnieku leģionā.
Nebiju teicis, ka Snūpijs izgājis apmācību Franču ārzemnieku leģionā, tāpēc,
ka viņš nav izgājis!
Viņu apmācīju es.
Labi, Snūpij. Sāksim ar vienkāršu komandu.
Gatavs? Sēdi!
Šķiet, teorētiski tas ir pareizi.
Pamēģināsim citu. Dod šurp!
Ļoti gards.
Bet tev jāklausa manām komandām kā parastam sunim.
Ja tā darīsi, iedošu tev suņu kārumu.
Doma tāda - es viņam iemācīju uzcept picu.
Nu, grāmatā tas nav teikts, vecākais brāli.
Īstenībā tu tur neesi pat pieminēts.
Tas nav iespējams!
-Paraksti manu grāmatu, Snūpij! -Nu, mazais! Paraksti manu!
Manējā ieraksti veltījumu savai izcilākajai fanei!
Snūpij, man prieks, ka sarakstīji grāmatu un visiem tā patīk,
bet kāpēc tu neesi mani pat pieminējis?
Tev ir jābūt cilvēka labākajam draugam.
Proti, manam labākajam draugam.
"Veltīts apaļgavim bērnam, kurš nes man ēdienu."
Tas esmu es! Man ir apaļa galva!
Tu esi to veltījis man!
Paldies, Snūpij!
Oho! Vecākais brālis tiešām ir priecīgs!
Urrā!
Cerams, viņš tāds paliks mūžam.
"Kā Snūpijs iepazinās ar Vudstoku".
Oho, skaisti noķēra!
Suns un putns - labākie draugi?
Kā tas vispār iespējams?
ĀRSTS IR IZGĀJIS
ĀRSTS IR TE
Labi, vizīte sākusies. Kāda ir problēma?
Labi, liec punktu!
Skaidrs, ka viņš tikai grib draudzēties.
Piecus centus, lūdzu!
Laikam dažreiz pretmeti pievelkas.
Vai ne, mans saldais Labū?
"Laime ir dejojošs suns".
Kāpēc man nevar būt normāls modinātājs?
Aizmirsu, ka šodien skolā ir "parādi un pasmaidi" diena.
"Parādi un pastāsti" es saprotu.
"Parādi un dalies" - nekādu problēmu.
Bet "parādi un pasmaidi"?
Ko paņēmi priekš "parādi un pasmaidi", Čārlij Braun?
Šo ananasu.
Es nezināju, ka tev patīk ananasi.
Man nepatīk. Nenāk nekas prātā, kas liktu man pasmaidīt.
Tas ir viegli.
Tev tikai jāiedomājas kaut kas, kas dara tevi laimīgu.
Man tā ir mana sedziņa.
Šķiet, mani dara laimīgu beisbols.
Nu, pārsvarā.
Neuztraucies par to tik ļoti, Čārlij Braun.
Varu derēt, atbilde ir tuvāk, nekā tu domā.
Neiebilsti, ja pārņemšu partneri?
Es tevi nesaprotu, Snūpij.
Pasaulē tik daudz nebūšanu, bet tu tik danco.
Kur ir bailes? Kur ir šausmas?
Tev vajag psihoterapiju!
Sallij, kas tev liek smaidīt?
Ļauj padomāt, vecākais brāli!
Mans saldais Labū, protams!
Es neesmu tavs saldais Labū.
Gaisā virmo mīlestība!
Gaisā.
Kā ar pūķa lidināšanu?
Pareizi! Pūķa lidināšana vienmēr liek man pasmaidīt.
Pārāk liels stress.
Un zināms, ka es stresa apstākļos salūstu.
Skolā nedrīkst nākt dejojoši suņi!
Protams, Otmāras jaunkundz. Ar prieku būšu pirmais.
Man visvairāk liek smaidīt Ludviga van Bēthovena 14. klaviersonāte.
Ceru, ka arī jums tā liek smaidīt.
Pārlec uz labo daļu!
Man liek smaidīt mana sedziņa un tās dotā drošība.
Vai zinājāt, ka pieres raukšanai vajag vairāk sejas muskuļu nekā smaidīšanai?
Tad tu nupat liki manai sejai pamatīgi notrenēties!
Nav ko raukt pieri, Čārlz.
Drīz būs tava kārta.
Man liek smaidīt dubļi.
Visvairāk mani iespaido to daudzpusīgums.
Šī ir mana vectēva cepure.
Viņš liek man smaidīt.
Viņš saka, ka gadi bijuši pret viņu laipni,
bet nedēļas un dienas bijušas nedaudz rupjas.
Man liek smaidīt lasīšana.
Man liek smaidīt sports.
Un žonglēšana liek visiem smai...
Piedod, Čak.
Skola gandrīz galā! Varbūt man nemaz nevajadzēs runāt.
Jā, Otmāras jaunkundz. Esmu gatavs.
Nu...
man liek smaidīt futbolbumbas speršana.
Futbolbumbas speršana, Čārlij Braun? Tiešām?
Ļauj padomāt. Kas vēl liek man smaidīt?
Vai te kļuva karstāks? Man ir sajūta, ka svīstu.
Jā.
Varbūt tiešām man jāieelpo svaigs gaiss.
Ei, Čārlij Braun. Tu tagad smaidi.
Pareizi. Tiešām smaidu!
Es zinu, kas liek man smaidīt.
Mana suņa dejošana!
Jā!
Hei! Skolas teritorijā nedrīkst nākt dejojoši suņi!
Varbūt šo vienu reizi drīkst.
Paldies par iedvesmu, Snūpij.
LAIME IR... DEJOJOŠS SUNS
FILMAS PAMATĀ ČĀRLZA M. ŠULCA "RIEKSTIŅU" KOMIKSS
Tulkojusi Laura Hansone