Глянь на зорі.
Великі королі минулого дивляться на нас із тих зірок.
І коли тобі самотньо, пам'ятай, що ті королі
завжди вкажуть тобі шлях.
Як і я.
ПАМ'ЯТІ ДЖЕЙМСА ЕРЛА ДЖОНСА
Мої друзі, невдовзі моя сім'я поповниться.
Наша з вами спільна домівка — це втілення мрії мого батька.
Я щасливий, що ми з Налою продовжили його справу
і зробили Коло Життя ще більшим.
Нало, любо моя, я вже йду до тебе.
Сімбо…
Я тут.
Охорона прибула на місце!
Про всяк випадок нагадую: ми не їжа.
Ні. Ми просто двоє друзяк,
що мчать на роботу через прайд голодних левів.
Що цілком нормально. Я абсолютно не нажаханий.
Охорона прибула на службу, Ваша Високосте! Ваша Величносте…
Правителю усіх чотириногих.
І однієї триногої зебри.
А, точно, Рон. Така трагедія.
-Рон — швидкий перекусон. -Ага.
Та у Рона три ноги. На одну більше, ніж у мене.
-А верхні у тебе не ноги? -Друзяки.
-Не знаю. Скоріше все ж лапи. -Друзяки.
-Я вважаю, що це ноги. -Друзяки! Не до жартів.
Хтось має лишитися з Кіарою, доки я не повернусь.
То виходить, ти викликав сюди охоронців з малою своєю понянчитись?
Пумбо, це треба обговорити, тому що я дуже не люблю дітей…
Друзяки! Я обіцяв їй, що все буде гаразд.
Одразу в рожеві окуляри?
Рано вдариться об життя лобом.
Що ще ти їй сказав? Що зможе стати, ким забажає?
Що світ справедливий?
Слухайте! Поводьтесь як дорослі, добре?
Не лякайте Кіару. І головне: жодних історій.
-У сенсі? -Секундочку.
Я знаю вас як облуплених. Ми виросли разом. Пообіцяйте мені.
Гаразд. Знаєш що? Умовив. Жодних історій.
За себе кажи, Пумбо.
Ні. Все одно розповімо.
Гаразд, скажемо йому, що не розповідатимемо, а потім…
-А потім усе ж розповімо… -Ви це серйозно?
-Він нас не зупинить. -Я кожне слово чую.
Тату.
Привіт, мала.
Тату, насувається буря, і мені страшно.
Я хочу піти з тобою і мамою.
Не бійся, сонечко.
Тімон і Пумба тебе доглянуть, поки мене не буде.
Будь хороброю, Кіаро.
Будь хороброю.
Ну, добре! Ми підготували історію.
Шрам подивився на нас.
Він знав, що це кінець.
Я нюхом відчував його страх.
Насправді це було від мене, але так.
То це ви вдвох перемогли Шрама?
А тоді з'їли його?
Чесно скажу: одна з найкращих страв, які я коли-небудь їв.
А тато казав, що це він переміг Шрама.
Ну, що ж. Але ж твій батько, як ми всі знаємо, патологічний брехун.
Тобто, він завжди бреше. Розумієш?
Мені страшно. Я хочу до мами з татом.
Слухай.
Не бійся, Кіаро.
Хочеш, ми заспіваємо тобі пісеньку? І, якось…
Ні, Пумбо, для пісні ще занадто рано.
Це ж спрацювало із Сімбою. Він думав, що вбив власного батька.
А за секунду вже співав і танцював.
Слухай, це не так працює. Натхнення треба впіймати.
Він співав цю пісню шість років поспіль.
А хто не співав?
-Дивись! -Ні!
Це Рон, тринога зебра.
-Рятуйте свої життя! -Він почув, що ми про нього говорили.
Вибач, Роне. Це були жарти. Ми просто жартували!
Це ж Рафікі.
Рафікі!
Маленька, не треба плакати.
Мої батьки…
вони пішли.
Подивись уважно, мдоґо.
Чи бачиш ті баобаби, що колишуться на вітрі?
Коріння цих дерев дуже міцне, як і твоя родина.
І так само, як заради тебе колись,
твої батьки, за традицією, пішли у долину народжень.
А коли повернуться, Коло Життя принесе тобі благословення, Кіаро,
яке ти ніколи не забудеш.
А він крутий.
Художньо завертає.
Але не дивно, чому сам живе.
Я просто хочу, щоб буря минула, і тоді обіцяю бути хороброю.
Відкрию тобі одну таємницю.
Коли твій батько Сімба був у твоєму віці,
він боявся грому і ховався за короля.
А коли він припинив ховатися?
Одного разу, під час сильного шторму,
твій дідусь Муфаса взяв твого батька на саму вершину Скелі Прайду,
сказав йому стояти поруч із ним
і гарчати на вітер.
Тоді Сімба повільно вийшов з-за короля.
І вони разом гарчали у темряву.
Але я не така хоробра, як мій тато.
І я ніколи не буду як Муфаса.
Невже?
Тоді, можливо, настав час розповісти тобі історію.
Історію про дитинча, не більшого за тебе.
Про левеня, що народилося без краплі благородства у крові.
Про лева, який назавжди змінить наше життя.
Історія! Добре, що я прихопив цвіркунів.
Але полегше. Ми в печері.
Ця історія починається далеко за межами
гір і тіней.
По той бік світла.
У місці, де все вмирало від спраги,
бо минуло 20 повних місяців без жодної краплі води.
Та коли небеса нарешті розверзнулися,
важка доля спіткала те місце.
МУФАСА: КОРОЛЬ ЛЕВ
Муфасо.
Муфасо! Іди-но поглянь.
Мамо, а що це там за світло?
О, воно дуже особливе.
Десь за обрієм,
за останньою хмаринкою в небі
є місце, яке ми називаємо Мілеле.
Мілеле?
Це означає "вічність".
Уяви собі королівство, сповнене життя,
води та їжі,
трави та неба, яке не осягнути оком.
А ми коли-небудь туди потрапимо?
О, так, Муфасо.
Ми саме туди й прямуємо.
Але ми так само можемо опинитися там прямо зараз.
Можна заплющити очі.
І нехай наші мрії понесуть нас.
Де обрій зникає,
Де хмари тонуть в небесах,
Є земля одна
Там трави буяють,
Прозорі води у струмках
У наших снах
Давно вона
Країна Мілеле
Вона десь є
Мілеле
Колись там будемо і ми
Самі
-Там все живе -Там злагода живе
- Для всіх всього удосталь - Всього удосталь є
Там радіє все
-Уявляєш? -Уявляєш?
-Ось давній шлях -Що в старих піснях
-Нам провіщено -Ми вдома, ми разом
-І голос предків у серцях -Бо це не сон, відчуваєш?
-Шукай стежок, а знайди себе! -Відчуваєш?
Країна
Мілеле
Вона десь є
Мілеле
Країна
Мілеле
Вона десь є
Мілеле
Колись там будемо і ми
Самі
Мілеле
Нічого собі.
Що це?
Це дощ. Дощ!
О, нарешті пішов дощ!
Тату, біжімо наввипередки до того світла!
Ти занадто швидкий.
Я тебе ще ніколи не перемагав.
Ніхто тебе не наздожене.
Я знаю!
Муфаса! Найшвидше левеня у світі.
Дякую.
Муфасо,
досить.
Муфасо, повертайся.
Муфасо, залишайся там! Я йду, синку.
-Батьку! -Муфасо!
Муфасо!
Я спіймаю тебе на повороті.
Слухай мій голос!
Пливи на мій голос!
Мамо!
Муфасо, скеля зависока, перейдеш назад греблею.
Ну ж бо, Муфасо, у тебе вийде.
Слухай мамин голос.
Слухайся свого батька, Муфасо!
Слухайся нас!
Афіє, він там.
-Мамо! -Він там!
-Мамо! -Муфасо!
Рухайся поступово, крок за кроком.
-Я не можу. -Ти зможеш. Я поруч.
Муфасо!
Мамо?
Тату?
Ви мене чуєте?
Хто-небудь мене чує?
Мамо?
Будь ласка.
Мені страшно.
Паводкові потоки з'єдналися з далекою річкою
і віднесли Муфасу далеко від його матері та батька.
Далеко від усього, що він знав.
Привіт.
Я Така, син Обасі. А тебе як звати?
Муфаса.
Мені не можна розмовляти з Вигнанцями,
але у мене є таємниця,
яку я дуже хочу тобі розповісти.
-Що за таємниця? -Ні, мене покарають.
Будь ласка, скажи мені.
Ну, я не знаю.
Просто скажи мені!
Гаразд. Тебе зараз з'їдять.
Ненавиджу таємниці!
-Пливи! -Але я не вмію!
-Ти мусиш плисти. -Я не вмію!
Гаразд. Підніми підборіддя вище, а потім дуже швидко крокуй під водою.
Я не можу!
Ну ж бо, Муфасо, швидше!
Допоможи мені, Тако! Допоможи!
Я ж казала дочекатися мене.
Я не винен, мамо.
Я спустився попити і побачив, як він пропливає повз.
Познайомся, це Муфаса.
Тобі пощастило, що ті крокодили юні і побоялися битися. Ходімо!
Ми не можемо просто залишити його тут.
Правила для всіх однакові, Тако.
Обасі ніколи не прийме приблуду.
Я не приблуда. Я просто… загубився.
Чуєш?
Він просто загубився.
Була повінь.
Мої батьки намагалися мене врятувати.
Ти не знаєш, у якому напрямку мій дім?
Дім?
Загубитися означає навчитися шукати дорогу.
Називай мене Еше.
Я втомився, Еше.
Ходімо, нам сюди.
Ходімо, Муфасо.
Це Мілеле?
Ні, любий.
Я намагався подрімати, Еше.
А мій надважливий сон короля
було перервано огидним,
мерзенним, відразливим смородом приблуди.
Скажи мені, що ми робимо,
коли зустрічаємо Вигнанця?
Обасі, я знаю.
Жеремо.
Але це я знайшов його, тату. Я врятував йому життя.
Тако, ми не спілкуємося з Вигнанцями.
Єдиний справжній зв'язок — це кров.
Я чув історії про левів, удвічі більших за нас.
Ці Вигнанці
пожирають усе на своєму шляху.
Хіба схоже, що він збирається зжерти тебе?
Від нього так огидно тхне.
Я навіть не впевнений, що зміг би з'їсти це кібеті!
Я не кібеті. Я Муфаса.
-Ти хоч знаєш, що означає "муфаса"? -Ні.
Це означає "король".
А король — це я.
Краще тікай, маленький Муфасо,
щоб врятувати своє життя.
Якщо я бігтиму, ти мене ніколи не зловиш.
Я найшвидше левеня у світі.
Так мені казав мій батько.
Тако, ось завдання для тебе.
Вони бігтимуть до сухого дерева і назад.
І коли принц переможе його,
я прикінчу його одним укусом.
А якщо Муфаса переможе?
Якщо він переможе, він житиме, Обасі.
Він залишиться зі мною.
Даю тобі слово.
Нехай розпочнуться перегони!
Незграбна маленька приблудо.
Біжи, Муфасо!
Не треба було цього робити.
Але Така — майбутній король.
Він має перемогти у своєму першому змаганні.
Ні, Обасі. Щоб бути справжнім королем, він має сам здобути перемогу.
Не забирай її у нього.
Тобі краще поспішити.
Я маю ще одну таємницю, Муфасо.
Я завжди хотів мати брата.
Шахраю!
Обасі!
Триматимеш його із самицями.
Тако, як ти міг програти приблуді?
Молодець, Тако.
Молодець.
Ти ж ніби казав, що ти швидкий.
Довелося дати тобі перемогти.
Ну, я просто не спав кілька днів, катаючись на хвилях…
Та байдуже. Ходімо, Муфасо. Час шукати пригоди.
Зійду на трон
Мене ні з ким тоді не рівняй
Не рівняй
-Чуєш, брате? -Так, брате?
Захищу я тебе, ти знай
-Чекай! -Ну валяй!
-Зійду на трон -Зійди на трон
Ніхто тоді мене не займай
Не займай
-І ще, брате -Так, брате?
В нас буде здобичі аж через край
Пошукай
Бігом
Через цих от двох у мами сто тривог
Облом! І загалом нам обом
Тим шляхом, бігом
Через цих от двох скрізь весь час переполох
Зажди, ти обійди,
Іди від води бігом
Через цих от двох у мами сто тривог
Ха-ха, ану стривай
завертай, і тікай, бігом
Через цих от двох скрізь весь час переполох
Раз упала зоря і я забажав
Так хочу мати я брата
Так хочу мати я брата, аж кричу
Бо я завжди мріяв про брата
Я завжди мріяв про брата
Я завжди мріяв про брата, я ричу
Дивись, птахи
Їх не цікавить цей шум внизу
Цей шум внизу
-Ой, брате -Так, брате
Зроблять так, як я їм накажу
Ти їх не зневажай
-В них воля є -Не доженеш
Вони летять, а я лиш біжу
Ти знову за своє
Нам далеко до птаства
Я відчуваю на землі межу
-Я з тебе просто ржу, бігом -Бігом
Через цих от двох у мами сто тривог!
Нам світ відчинить цей сто дверей
-Сто дверей -Бігом
-Гей -Кому потрібен цей
Серед своїх дітей?
Ану повтори це, будь ласка, ще раз
Не ображай мого брата
Буде жорстока розплата
Тобі я раджу мовчати про це про все
Тільки образь мого брата
Будеш ти зуби збирати
Бійся про нього брехати
Де це він, де?
Я довго мріяв про брата
А ще була в мене мати
Як важко не забувати
Рік за роком
-Славте усі мого брата -Гей
-На все піду я для брата -Гей
-На трон зійду разом з братом -Гей
-Буде рай -Гей
-Я завжди мріяв про брата -Гей
-Із кимось рідним зростати -Гей
-І все на двох розділяти -Гей
-Гей, Муфасо -Так, Тако
-А разом на той бік давай -Гей
-Разом на той бік давай -Гей
-Разом на той бік давай -Ха!
Сюди слони мчать!
Рятуйся хто може!
Чіґару підстрибнув метрів на шість.
О, це новий рекорд.
Обасі, вони знову за старе.
Твої сини тільки й знають, що бешкетувати.
Ось цей — не мій син.
Вони обидва дикуни.
Цьому приблуді заборонено перебувати біля Древа затінку.
Ми з Муфасою просто гралися.
Ви ніколи не будете братами.
А тепер повертайся до самиць
і тримайся подалі від мого сина.
Твоя мати ладна всиновити навіть ящірку,
вона розмовляє з кониками, що пролітають повз.
Я хочу піти з ним.
Хочеш жити із самицями?
Твоє місце серед самців.
Він піде на полювання з матір'ю.
Одного дня він зрадить тебе.
Так завжди чинять приблуди.
Муфаса ніколи не зрадить мене.
Слухай.
Це все буде твоїм, сину мій.
Ти станеш королем.
Отже, звертай увагу.
Вивчай кожен мої рух.
Ти спиш. Знову.
Саме це роблять самці.
Ми захищаємо наш прайд під час сну.
Це…
Що ж, це і є влада.
Влада?
Чому ми зупинились?
Заплющ очі.
І скажи мені, що ти чуєш.
Що ти відчуваєш.
Чую стадо антилоп, що прямує через пересохле озеро.
Приблизно за пів дня звідси?
А звідки ти знаєш, що це не газелі?
У них занадто важка хода.
-І вони занадто повільно рухаються. -Що ще?
Ну ж бо. Ти зможеш.
Коли вітер дме через їхні роги, він здіймається вгору,
а не рухається впоперек. Отже, це точно роги антилоп.
Дуже добре.
Що таке, Муфасо? Щось не так?
Іноді я чую якийсь запах.
Слабкий подув у повітрі.
І саме так пахне вдома.
А тоді він зникає.
Муфасо, твої батьки досі живі. Ми можемо продовжити пошуки.
Я втратив їх, Еше.
Ти марнуєш час на моє навчання.
Але цих навичок, які ти маєш, не має жоден інший самець.
Обасі ніколи мене не прийме.
Я ніколи не стану йому справді рідним.
Але для мене ти рідний. І якби Обасі побачив, який ти обдарований…
А знаєш, може, мені й подобається бути приблудою.
Жодних правил, жодної відповідальності.
Мені пощастило, Еше.
Що ти маєш на увазі, Муфасо?
Мені не потрібно бути таким, як Така.
Я ніколи не стану королем.
Він сказав: "Жодних правил, жодної відповідальності?"
Вигнанець, який боїться води, ніколи не миється.
Це означає, що він пахне, як я.
А значить, неприємно.
У будь-якому випадку, думаю, це означає, що він один з нас.
-Точно. -Наш час настав!
-Наша зоряна мить -І раз, і два, і раз, два…
Акуна Муфаса
Пречудові слова
Акуна Муфаса
Не на день чи два
Нехай ніколи…
-Стійте! -Що?
Ану заглохніть.
Гаразд, добре, Рафікі має рацію. Нас засудять за авторські права.
Ці стерв'ятники обдеруть нас до останньої нитки.
Хоче це не так вже й страшно.
Лише поглянь на нас. Не маємо жодної одежини.
Не дивно, що я завжди мерзну.
-Але вони хочуть цього! -Ну ж бо, Пумбо.
Запалимо цей вечір!
Акуна Муфаса
Тихо!
Кіара — музична зануда.
Рафікі, продовжуй.
Пізніше того ж дня Еше вчила Муфасу полювати в парі.
Але Така, який таємно спостерігав за ними, побачив,
як щось жахливе полювало на них.
Муфасо, біжи!
Еше!
Мати.
Мати!
Еше!
Не зупиняйся, Муфасо!
Вони ціляться в шию!
Усе гаразд, Муфасо.
Усе гаразд.
Це був дуже хоробрий вчинок, Муфасо.
Дякую.
Еше…
Що трапилося?
Ти поранена?
Вони були величезні. Білі, як примари.
Я таких ще жодного разу не бачила.
Обасі.
Якби поруч не було Муфаси, я…
Тако.
Я у великому боргу перед тобою, Муфасо.
Ми маємо підготуватися.
Вони з підвітряного боку, лише за день ходи звідси.
Ні.
Ти не можеш цього точно знати.
Пошліть розвідника і побачите…
Вони прийдуть за нами.
Чіґару.
Батьку, будь ласка, дозволь мені пояснити.
Ні. Не зараз.
Тако, ходімо.
Де мій син?
Там був один молодий лев, Ваша Величносте.
Він бився із Шаджу.
Але ж ти повернувся.
Ти вижив.
Я був важко поранений. І це правда, Ваша Величносте.
-Правда? -Так, правда.
Правда стоїть за тобою.
-Там були й інші, Ваша Величносте. -Ні.
Але тільки один лишив кров на гриві.
Це означає, що він залишив Шаджу помирати.
Свою шкуру рятував.
Цей молодий лев був їхнім королем?
Він простої крові. Звичайний лев.
Відповідай мені!
Він був їхнім королем?
Ні, Кіросе, ти — єдиний король.
Звичайний лев?
І ти залишив мого сина помирати?
Я був поранений, я не мав вибору.
Будь ласка, Ваша Величносте, ви маєте мені повірити.
Не варто мене боятися.
Я своїм ніколи не заподію шкоди.
Дякую, Ваша Величносте.
Я залишу це задоволення…
їм.
Ваша Величносте! Ні. Кіросе!
Кіросе!
Ніхто не повинен знати, що ти втік. Що покинув свою матір.
Цього ніколи не було, Тако. Ти зрозумів?
Але я не знав. Я просто… Я просто злякався.
Це не має значення. Ми повинні захищати наш рід.
Захищати його брехнею? Батьку, це нечесно.
Обман — це зброя великого короля.
Тако,
саме так і мають чинити королі.
Але я не король.
Я лише твій син.
Обасі!
Чіґару.
Обасі!
Чіґару, я тут. Що ти бачив?
Вони йдуть сюди, Обасі.
По два леви на кожного з наших.
Один більший за іншого,
але жоден не настільки могутній, як Кірос, їхній жахливий король.
Вигнанці.
Усі історії були правдою.
Я повинен захистити свій рід, Еше.
Майбутнє нашого прайду.
Тако, ти і є наше майбутнє.
Майбутнє? Тату, що ти маєш на увазі?
Я відсилаю тебе подалі.
Якнайдалі звідси.
Ти підеш і почнеш нове життя, новий етап.
Я хочу, щоб ти пішов з ним, Муфасо,
щоб засвідчити свою вірність.
Вони прийдуть зі сходом сонця.
Куди нам іти, Еше?
Без тебе у мене не буде дому.
Муфасо, ти з Такою разом. Це…
-Це і є дім. -Еше…
Муфасо, поглянь туди.
Там, за світлом…
Знаєш, що я бачу?
Я бачу місце, про яке розповідала твоя мати, місце за річкою.
За найглибшим каньйоном по той бік гір,
місце за самим обрієм.
Земля прайду, така зелена,
така досконала,
що побачити її — це побачити…
Мілеле.
Так, Вічність.
Мої батьки часто згадували про Мілеле. Мама казала мені, що ми туди вирушимо.
Хіба ти не розумієш, Муфасо?
Ти маєш іти далі.
Ти маєш продовжувати свою подорож до світла.
Будь ласка, Еше, я не можу втратити тебе.
З тобою завжди буде моя любов, Муфасо.
Але твоя родина все ще десь чекає на тебе.
Я відчуваю їхню присутність.
І я знаю, що ти теж зможеш.
Рушай.
Рушай, Муфасо, знайди шлях додому.
Мамо, будь ласка, пробач мені. Благаю тебе.
У цьому немає потреби, любий.
Тако, твій момент відваги ще прийде.
А тепер ідіть.
Ідіть і знайдіть своє місце
у Колі Життя.
Вони покинули свою родину і більше ніколи їх не побачать?
Ця історія зводить мене з розуму.
Вона збаламучує мої емоції.
Але ось що найгірше.
-Що саме? -У мене закінчилися цвіркуни.
Може, це й на краще.
Мені потрібна перерва на туалет перед другим актом.
Зачекайте на мене.
Я повернувся.
-Пумбо, а ти помив копита? -Угу.
-Пумбо? -Я помив.
-Пумбо? -Я просто потім…
-Пройдуся ними ще раз. -Пумбо?
І що, Рафікі, Вигнанці прийшли?
Так.
І коли мисливці привели Кіроса в Долину Королів,
Обасі та Еше виступили проти них.
Хто з вас король?
У тебе немає причин кидати мені виклик.
Хіба це виглядає як виклик, Королю?
У левів є правила.
Уже немає.
Поки ти правив цим прайдом, я створив свою армію.
І твій прайд — останній
у Долині Королів, а це означає,
що все, до чого торкається світло, належить мені.
Тут буде один правитель.
Один Король лев.
У когось в очах бачу страх
Я знаю твій стан
Хтось тут раб, а хтось пан
Тобі — не талан
Я цар — ти тарган
Тобі мат і шах
Сина забрав
Я шанс тобі дав
Хай ноги самі несуть, як дурні
Лиш раз кажу: зникай
Геть, кажу, щезай
Лізь на гілки, тікай за річки
Кому кажу? Зникай
Тобі кажу, бувай
Краще не попадайся, хе! Зникай
Щезни і не вертайся
Те коло життя — це брехня
Закон на всі часи
Ти чи їдло, чи їси
Он грифи з-під хмар серед дня
Вже зиркають ласо
На всіх, як на м'ясо
Так само, як я
Не терпить прайд
Чужих і зайд
Хай ноги самі несуть, як дурні
Лиш раз кажу: зникай
Геть, кажу, зникай
Лізь на гілки, тікай за річки
Кому кажу? Зникай
Тобі кажу, бувай
Кивай п'ятами, кивай
Я став останнім з роду
Тож помсти жду
Тому зникай, зникай
Кому кажу, тікай
Бувай
Треба йти. Вони вистежать нас.
-Тако! -А якщо ти помиляєшся?
А якщо з ними все гаразд?
Вони тепер живуть у тобі.
Йди за мною, брате.
Мусимо йти…
разом.
Біжи, Муфасо.
Біжи!
Мисливці.
Який план?
Тікати! Дуже швидко!
Сюди!
Назад до дерев.
Ми в пастці. Треба пливти.
Ні, ми маємо битися.
Якщо будемо битися, то загинемо.
Але якщо попливемо, то потонемо.
Гаразд, я не хотів цього робити…
-Але я наказую тобі плисти! -Ти — що?
Ти присягнув на вірність. Я наказую тобі плисти.
Тако, зараз не час для жартів.
Хто з вас убив мого сина?
Я убив його. А цей лев зі мною — усього лише приблуда. Відпусти його.
Кіросе, інший не приблуда.
У ньому тече кров прайду.
Останній зі свого клану?
Кров за кров.
Вони близько!
Що нам робити?
Знайти перевагу?
Яку перевагу? Ми на камені посередині ріки!
Тако, це вона і є. Нападемо на короля.
Муфасо, я готовий.
І останнє.
-Що? -Вище носа!
Тако!
Це була погана ідея.
Муфасо!
-Муфасо, ми живі. -Так!
У мене вийшло. Я врятував нас.
Що ти там казав?
Добре.
Досить з мене води.
Скажи мені, що зможеш вистежити їх вниз по річці.
Ми вистежимо їх де завгодно.
Вони можуть тікати, але не зможуть сховатися.
Тож, щоб внести ясність, нас немає в цій історії?
Таке відчуття, що цей Кірос краде мої лаври.
Так. Мені бракує уваги.
Про кожного з нас є багато історій. Розкажи одну з них!
Можу я зробити одну маленьку пропозицію?
Менше дитячих травм, побільше сурикатів.
Рафікі, я знаю, ким стане Така.
Я теж знаю. Це занадто очевидно.
Але, можливо, якщо ми вже на одній хвилі, скажеш мені?
-Це Сімба? Це я? -Пумбо.
О, зачекай. Я — Обасі?
Це маячня якась. Але якщо серйозно, маю одне питання.
Я — Така?
Я знову це зробив.
Не те, щоб я рахував, але я врятував твою шкуру. Знову!
Тож ти не помреш, якщо скажеш: "Дякую, Тако".
Ти хочеш, щоб я тобі подякував за те, що ти зіштовхнув мене у водоспад?
Так, і будь ласка.
Слухай, я не винен, що крокодилів просто тягне до тебе.
Не кажи так.
Я знову це зробив. Я знову…
Муфасо.
Це вони? Це Вигнанці?
Ні. Вона тут.
"Вона"?
Ти не втечеш.
Ми вловили твій запах.
Мій запах?
Це я переслідую вас усю ніч.
Це неможливо.
Тоді чому я тричі кружляла навколо вас у цьому лісі,
поки ви там ганялися один за одним?
Як незручно.
Так, ну, я збирався це зробити, тож…
Досі думаєте, що я боюся?
-Навіщо ти нас переслідуєш? -Я сподівалася знайти свій прайд.
-А що з ними сталося? -Вигнанці прийшли.
Дехто з нас утік, але ви — єдині леви, яких я зустрічала.
Вам обом краще не зупинятися.
Зачекай! Будь ласка.
Мене звати Така.
Я син Обасі.
Я знаю, що таке втратити все.
Ходімо з нами. Ми зможемо допомогти тобі.
Мені не потрібна чиясь допомога.
Але в тебе нікого немає.
Насправді у неї дехто є. Дуже вам дякую.
Це Зазу. Не їжте його.
Ви чули її. Не їжте мене.
Як нещодавно зарахований до Королівської гвардії,
мушу попросити вас обох рухатися далі.
Цікаво було поспілкуватись
Твій король найняв птаха охороняти тебе?
А як високо ти можеш злетіти?
Слухай, мені потрібен розвідник.
Зазу був останнім варіантом.
Ну, передостаннім.
Між ігуаною Альбертом і мною
Його Величність зупинив свій вибір на крилатому підлеглому.
Таким чином, я став головним розвідником принцеси.
І вже третій день усе йде як по маслу, якщо можна так сказати.
Сарабі, ти також можеш про це сказати.
Як думаєш, далеко ти зайдеш з птахом?
А як далеко ви, генії, думаєте зайти, наштовхуючись один на одного?
До самого Мілеле.
-Мілеле — це лише міф. -Це не міф.
Про Коло життя з усіма казковими стадами.
-Ти женешся за тим, чого не існує. -Ну, знаєте! Яке хамство.
Я не знаю, чи існує Мілеле, але зараз
це наша єдина надія.
Нам не потрібна надія. Нам потрібна їжа.
Молодець, брате. Гарна спроба.
На деревах якась халепа. Перша справжня халепа,
і я в неї не полізу. Нізащо. Я залишаюся тут, дякую всім.
Ходімо, Сарабі. Здається, вечеря йде нам на зустріч.
Сарабі, якщо дозволиш, я скажу.
Він має рацію, Ваша Високосте.
Але, з іншого боку, він голодний лев і хоче мене з'їсти,
тому я трохи вагаюся.
Думаю, усе пройшло досить добре, враховуючи всі обставини.
І тут, Кіаро, а оповіді з'являюся я.
Рафікі.
Порядок! У Конгресі бабуїнів має бути порядок.
Сьогодні, третій день поспіль, до наших дерев прийшов гепард.
І майже схопив одного з наших.
Це все провина Рафікі.
Він викликав звіра своїми видіннями.
Рафікі з його видіннями треба вигнати раз і назавжди.
Рафікі намагався вас попередити.
Його видіння викликають наших ворогів. А розмови з духами викликають диявола.
-Про що ти говориш? -Він робив таке й раніше.
Його брата прогнали з цих дерев,
і більше його ніхто не бачив.
Рафікі тоді був ще дитиною.
Дитям, що народилося зі скаліченою лапою. Але він вижив.
Але саме Рафікі знайшов воду в посушливий сезон.
І зцілив тебе, Інакі, коли ти хворів.
Він розмовляє з комахами, розмовляє з місяцем.
Зало, ти знаєш, що станеться, якщо ти згониш його з дерев.
Він — амелааніва!
Прокляття для всіх нас.
-Це неправда. -Йому тут не місце.
Хто за вигнання, прикрийте одне око.
Як йому можна довіряти?
Не довіряйте йому, бо я не довіряю його магії!
Йому тут не місце.
Він не бабуїн. І ніколи ним не стане.
Він не один з нас.
Отже, час настав.
Ні, зачекай.
Куди ти підеш?
Туди, куди я мав піти вже давно.
Знайти все, що було втрачено.
Мою родину.
Ти не зможеш вижити сам.
Ніхто не може.
І все ж, ми живі.
О, Рафікі.
Око ніколи не забуває те, що бачило серце.
Усе гаразд.
Можеш спробувати втекти, але, боюся, далеко ти не втечеш.
А навіщо мені від вас тікати?
Тому що ми — леви.
Тобто, леви!
Блоха може потурбувати лева більше, ніж лев може потурбувати блоху.
Не думаю, що ти розумієш, що зараз станеться.
Тобі немає куди йти.
Я йду вперед.
Я дуже в цьому сумніваюся.
Легко сумніватися в усьому, коли ти нічого не знаєш.
Може, будемо вже з цим зав'язувати?
Якщо ти забереш моє життя, то ніколи не знайдеш Мілеле.
Стривай, ти сказав Мілеле?
Саме туди я йду. До світла.
Я був там багато разів у своїх мареннях.
Мій брат чекає там на мене.
Я бачив дерево.
Можу собі його уявити. Де ми вдвох…
знову разом.
Навіщо комусь довіряти видінням бабуїна?
Іноді видіння — це все, що в тебе є.
Це єдина істина, яка в тобі живе.
Як пам'ять про великого короля.
Звідки ти про це дізнався?
Гаразд. Допоможи нам дістатися до Мілеле, і ми збережемо тобі життя.
-Домовилися? -Ні.
Що? Чому?
Рафікі дозволить вам жити.
З мене вже досить!
Тако, не їж його.
Чудово. Ще один приблуда, якого не можна з'їсти.
Ти що, очікуєш, що ми підемо за цим бабуїном
до місця, яке ніхто ніколи не бачив?
Я краще піду сама.
Одна паличка може диміти,
але вона ніколи не горітиме.
Гаразд, тепер, коли нас п'ятеро,
чому б нам усім по черзі не розповісти якийсь цікавий факт про себе?
Я почну.
Одного разу я закохався у фламінго.
Я ще ніколи не казав про це вголос.
А вони йдуть кудись.
Так, є безліч місць і королівств, які варто побачити.
У нас багато справ. Покваптеся.
Зачекай. То тепер ти — головна зірка цього шоу?
Хтось трохи втомився бути на другому плані?
Зненацька в цій історії з'явилося забагато Рафікі.
Ти навіть дописав собі давно втраченого брата.
-Так. -І що далі? Дотепна коронна фраза?
А потім ще почнеш пердіти? Бо це моя фішка.
Історію Муфаси не розкажеш
без історії Рафікі.
Ти диви, тепер він навіть говорить про себе в третій особі.
Незабаром випустить власний аромат.
А я тут єдиний, хто має власний аромат.
Називається "Пумба від Пумби",
і як я чув, він досить огидний.
Мамо? Тату?
Якщо ви мене чуєте, повертайтеся додому.
Будь ласка.
Повертайтеся додому.
Матусю?
Мілеле.
Матусю!
Рафікі.
-Що ти робиш? -Я рибалю.
Ти сидиш на камені із заплющеними очима.
Мої очі відкриті. Це мої повіки закриті.
Навіщо я розмовляю з бабуїном?
Я не бабуїн. Я — мандрил.
Без образ, але мавпа — це мавпа.
А приблуда — це приблуда.
І як це розуміти?
Так, що ми дуже схожі.
Ми зовсім не схожі.
Поглянь уважно. Я — лев.
Лев, який боїться води, боїться власного віддзеркалення.
Який не може заснути через те, що бачить, коли заплющує очі.
Ти боїшся своїх снів, Муфасо.
Боїшся того, що бачиш у них.
Я бачу своїх батьків.
Я відчуваю їх усюди.
Звичайно, ти відчуваєш, Муфасо.
Ти відчуватимеш їх завжди.
Моя мати, я чую її голос.
Вона каже мені, що ми йдемо до Мілеле,
але я почуваюся таким загубленим без неї.
Твоя подорож — не сон, Муфасо.
Твоя мати веде тебе,
і там, куди ти йдеш, на тебе чекає родина.
Що ти робиш?
Ми ж помираємо з голоду.
Його час ще не настав.
Натомість риба погодилася поділитися з нами водою.
Я звітую.
Уже ранок.
Кінець звіту.
Розділена земля нині пропонує нам вибір.
Навколо чи вниз?
Вирішувати вам.
Поглянь туди, там, за світлом.
За найглибшим каньйоном.
"За найглибшим каньйоном".
Ми маємо спуститися вниз.
Чому? Через якісь легенди?
Скелі приховають наші сліди.
Безпечніше піти в обхід.
Я вловив їхні запахи.
Єдине, що ти вловив, це марення бабуїна.
Я мандрил.
Це все марнування часу.
Заплющ очі.
Що?
Скажи мені, що ти бачиш. Що відчуваєш.
У повітрі нічого немає.
-Ні, вони йдуть через кущі верболозу. -Хто це "вони"?
Самиці, десь попереду. Ну ж бо.
Очисти свої думки. Зосередься.
Я зосереджена.
Він має рацію.
Ми маємо спускатися.
Отакої. Нічого собі.
Ось тепер з багатьох паличок нарешті розгориться вогонь.
Ходімо. Треба дістатися ще багатьох місць.
І побачити безліч королівств.
І побачити безліч королівств!
Де дорога легка, друга в путь
Не беруть
В цьому суть
А коли важкий шлях
Не йди без друга
У путь рушай
Із добрим другом
Тебе я маю стерегти
А ми зайшли під три чорти
Згори я землю роздивлюсь
І я клянусь, що не боюсь
Адже є ти
Де дорога легка, друга в путь
Ти б не брав
-Не беруть -Ти навчав
-В цьому суть -Вже казав
А коли важкий шлях
Не йди без друга
У путь рушай
Із добрим другом
Я сім'ю свою знов знайду
Доти я з тобою іду
Поруч та, з якою в ладу
З нею я здолаю біду
Я сім'ю свою знов знайду
Доти я з тобою іду
-Поруч той, із ким я в ладу -З тобою йду
Той, з ким я здолаю біду
Ми як дощ і грім
Срібло й плеск у струмку стрімкім
Сонця блиск у хутрі твоїм
Сарабі, буду я не тільки другом
-Ми як небо й лан -Я сім'ю свою знов знайду
-Як зоря і легкий туман -Доти я з тобою іду
-Грає в хутрі твоїм шафран -Поруч той, із ким я в ладу
-Сарабі, буду я не тільки другом -Той, з ким я здолаю біду
-Мій брат чекає, коли я його знайду -Ми відшукаємо свою родину
-Мій брат стомився вже чекати -Доти я з тобою іду
-Мій брат зійшов на згубний шлях -Поруч той
-На хибний шлях -З ким я в ладу
-Якщо зустрінете, мене щосил гукайте -З другом усе набагато легше
Поруч друг, і все до ладу
Поруч друг
-Дорога легка -Легка
-Друга в путь -Друга в путь
-Не беруть -Не беруть
-А коли важкий шлях -Гей, гей, гей
Не йди без друга
-У путь рушай -Гей, гей, гей
Не йди без друга
А поки ми перетинали Велику Долину,
мисливці стежили за кожним нашим кроком.
Кіросе. Вони вже не самі.
Вони взяли до себе левицю.
І мавпу.
Муфасо.
Муфасо, ти маєш мені допомогти.
Ти про що?
Про Сарабі, Муфасо.
Вона — світло, про яке говорила моя мама.
-Що? -Вона особлива.
Найдивовижніша самиця, яку я коли-небудь зустрічав.
Я не знаю, що їй сказати. А ти все життя прожив із самицями.
Будь ласка, підкажи, що мені сказати.
Просто заговори з нею. Будь самим собою.
Ні, Муфасо.
Ти не розумієш. Бути собою замало.
Ти…
багато чого знаєш.
Добре.
Поводься просто. Постав їй питання.
Гаразд. Питання. Це добре.
Так, намагайся бути впевненим. Ніби байдужим.
Але я дуже небайдужий.
-Розкажи їй про квіти. -Які квіти?
З долини, звідки вона родом. Там скрізь квіти.
Їх називають качиними квітами.
З довгими стеблами.
Вони надзвичайно красиві.
Звідки ти про це знаєш?
Коли вона проходить, я відчуваю їх запах на її шерсті.
Добре.
Квіти і байдужість.
-Квіти. Байдужість. Квіти. -А тепер найголовніше, ясно?
-Байдужість. -Слухай її…
-Квіти і байдужість. -Коли вона говоритиме.
-У самців часто з цим проблеми. -Квіти…
Вибач, що ти сказав?
Ти серйозно?
Я почув тебе, брате.
Ти мною пишатимешся.
Дуже спекотно сьогодні, чи не так?
Еге ж.
Я люблю слухати.
Добре.
-Я слухаю прямо зараз. -Що саме?
-Те, що ти кажеш. -Це ж ти говориш.
Саме так.
-Ти пахнеш як качка. -Що?
Як квітка.
Качина квітка.
Звідки ти знаєш про ці квіти?
Ну, я вдихнув тебе своїм носом.
Я відчуваю їх запах.
Це дивовижно.
У нашій долині ці квіти всюди,
їх тисячі — аж до обрію.
Це було найпрекрасніше місце, Тако.
Він що, сказав, що вона пахне як качка?
І ти ще називаєш мене бабуїном?
Їх не має тут бути.
Міграційні шляхи порушено.
-Не розумію… -Вигнанці!
Це не навчання! Якщо що —
я на таке не підписувався.
Усе гаразд, ми у безпеці.
Вони з іншого краю.
Ні!
Вони можуть легко перестрибнути!
Ми у пастці!
Що нам робити?
Слони битимуться з нами.
Навіщо їм це робити?
Бо я попрошу їх.
Маєш кращу ідею?
Так, пане "Спершу постав питання".
Готуйся тікати.
Куди це вона?
Агов? Послухайте мене, будь ласка. Нам потрібна ваша допомога.
Поговоріть зі мною. Нам потрібна ваша допомога. Послухайте, будь ласка.
Вони наближаються!
Сарабі, зачекай!
Сарабі, зачекай! Куди це вона?
Біжить до дерева з бджолами!
Як я вже казала, готуйся тікати!
Рятуйтеся!
Бігом до дерев!
А я чому біжу?
Ваша Високосте, тримайтеся!
Зазу!
Сарабі!
Ану всім стояти!
Не відступати!
Я з тобою.
Сарабі, я з тобою.
Саме так. Тікайте, маленькі кошенята.
Дякую, друже.
Сюди.
Сарабі.
Жива. Вона жива!
Чого витріщилися на мене?
Ти впала з дерева.
Він врятував тобі життя.
Хто?
Така.
Така тебе врятував.
Хіба не так, брате?
Це ти мене врятував?
Ну, я мусив щось зробити.
Дякую.
Нам пощастило.
Ті бджоли мало не вбили нас усіх.
Ті бджоли врятували нам життя.
-Ох, Муфасо. -Справді?
Нас мало слони не розтоптали.
-Ми ж живі, так? -Слони б за нас билися.
Ми — леви.
Ніхто за нас не битиметься.
Не тут.
Куди це він?
За межі самого обрію.
Муфасо, дякую.
Рафікі…
А хто ці Вигнанці?
Ну, Вигнанці походять з багатьох прайдів.
Але коли вони народжуються,
їх ненавидять, бо вони відрізняються від свого племені.
Як ти від свого племені?
Так, так само, як і я.
-Але ж, Рафікі? -Так?
Чому вони хочуть усіх скривдити?
Часом подібні до тебе не люблять тебе,
і від цього відчуваєш в серці невимовний біль.
А цей біль
може змусити тебе ненавидіти все.
Я рада, що з тобою цього не сталося, Рафікі.
Так, дитино моя. Я теж радий.
Агов. Ми теж тут.
Так, чому ти залишаєш нас за межами цієї історії,
коли я майже впевнений, що ми справжні вигнанці.
-Саме так! -Так, нас завжди не розуміли.
Я дуже багатошарова особистість.
Існує багато шляхів до Мілеле.
Але цей буде нашим.
Уперед, Муфасо.
Знайди свою вічність.
Я з тобою.
Сарабі, я з тобою.
Агов, Рафікі?
Що ти робиш?
Я перевіряю своє видіння, Муфасо.
Можна дещо запитати, Рафікі?
Скільки з твоїх видінь здійснилося?
-Поки що жодного. -Жодного?
Головне не те, що я бачу, а що відчуваю.
Але звідки ти…
Звідки ти знаєш, коли варто йти за почуттям?
Мілеле існує.
Я відчуваю це ось тут.
Питання в тому,
що саме ти відчуваєш, Муфасо,
ось там?
Погода змінилася.
Тут зовсім мало свіжого снігу.
Якщо Вигнанці знайдуть наші сліди, вони підуть по них до Мілеле.
Зазу, тільки ти зможеш нам допомогти.
Ти в цьому впевнений?
Бо я взагалі-то думав,
що це може вийти і у Рафікі, бо зі своєю палицею…
Зазу, ти можеш замести крилами
наші сліди, коли ми підніматимемося в гору,
а сам слідів не залишиш.
Агов, ти впораєшся.
Так.
Так, командире. Ви маєте рацію. Я впораюсь.
Гаразд. Я один проти засніженої гори.
Самотній птах-носоріг, якому доручено врятувати майбутнє…
Матінко!
Ой лишенько, як же холодно.
А тепер що сталося?
Ми не можемо увесь час зупинятися.
Якимось чином вони приховали сліди.
На снігу?
Це неможливо.
Ваша Величносте, вони можуть бути де завгодно на цій горі…
Тоді знайдіть їх!
Негайно.
Зазу
Зазу!
Я маю звіт.
Вигнанці геть розгублені.
Добре придумано, Муфасо.
Чудова робота, Зазу.
Як і зазвичай.
Я знав, що ти впораєшся.
Нам вдалося.
Ні, тобі вдалося.
Геніально, Муфасо.
Ми всі хапаємо щось нове один в одного. Це цілком нормально.
Може, хтось хоче схопити Зазу?
Ясно, ніхто. Тоді я відлітаю.
Розвідаю, що там попереду.
Я допоможу, Рафікі.
-Агов. -Я з тобою.
Як весело, Муфасо.
Так, я з тобою.
Муфасо…
"Я з тобою".
Ховаєшся в тіні, з підвітряного боку, легко ступаєш.
Цікавий стиль полювання, Муфасо.
Треба щось з'їсти перш ніж почати спуск.
На жаль, тут немає на кого полювати.
Бачиш під тією скелею?
Цивета збирається покинути своє лігво.
Звісно, ти можеш відчути запах цивети, що сховалася в снігу.
Ти, лев, який може все.
Що це ти маєш на увазі?
Це означає, що я бачу тебе наскрізь, Муфасо.
Гадки не маю, про що ти говориш.
А ось у це я вірю.
Тому що, хоч ти і розумний,
ти можеш бачити все, крім себе.
Що це?
Що це, Сарабі?
Цивета в снігу, прямо там, де ти сказав, що вона має бути.
І ти відчув запах Вигнанців у повітрі,
а це означає, що саме ти відчув запах квітів на моєму хутрі.
Це була вдала здогадка.
Ти можеш вловити запах певної квітки з моєї долини.
Ні, це неможливо.
Це ти мене врятував.
Вберіг, сховав від слонів, заспокоював мене.
Ні, це був Така.
"Я з тобою. Я з тобою, Сарабі".
-Я про нього дбати мав. -Це був ти.
Я потопав, а він знайшов мене. Мій брат врятував мене.
Я відчувала це із самого початку.
-У його жилах тече кров короля. -Муфасо.
-Це його доля. -Ні!
Його доля — врятувати тебе.
А тепер скажи мені, що це був ти.
Як побачив тебе
Я вмираю, ховаю вглиб свій страх
Як зітхання слабе
Ніжне слово згасає на устах
-Кажу тобі "Ні!" -Він мов у броні
Але подумки "Так" щосил кричу
-Духу бракне мені -Так само й мені
Та чомусь мимохіть до тебе мчу
Ти ніби знав, куди іти
-Я не знав -І як тобі мене знайти
-Це все ти -Немов шукав мої сліди
-Зізнайся -Не крайся, ти це відчув
Я не втечу, давно я жду
Я не втечу, хоч би й хотів
Сміхом вжали, та не мовчи
Я не втечу, давно я жду
Хай це лиш сон, хай не резон, бути рішучим навчи
Я все мрію про схов
А пристанку не маю хоч на час
Я в блуканнях пройшов
Через воду й вогонь, знайшовши нас
Надто я довго не смів
-Ти для мене — весь світ. -Ти — мій світ
Знай, іду я тепер, як на зорю
На очі твої. Захочеш,
В тому жарі я іскрою згорю
Я не втечу, давно я жду
Все-таки сон
Як я боюся, що проснусь
-Я не втечу -Давно я жду
Все-таки сон
Як я боюся, що проснусь
-Тільки у сні удвох ми -Це не сон
-Ні, це не сон якийсь пустий -Ти — мій світ
Скажи, чому не віриш ти?
Звикати час до слова "ми"
Серце моє
Майже зізнатися зумів
Серце моє
Може, ти мовиш троє слів?
Серце моє
Ясно, мов день, що це любов
Давно я жду
Я теж кохаю, мій брате
Тож цей вчинок твій — підла зрада
Я знав
Що вам довіряю даремне
Що ж я зроблю? Страшно мені
В люті тону, я на самому дні
Ваші пісні — злива брехні!
Тож братерству кажу я — ні!
Ти виграв гру? На зло не вмру
Я за образу на порох зітру
В нас, думав я, щира сім'я
Не розгледив я шахрая!
Як же я міг? Батько б сказав
"В дурні пошити себе ти їм дав"
Він прозорливий був, як ніхто
Правий на всі сто
Раз потопав ти — витягнув я
Я врятував, як маячила смерть
Та прірвою стала стежка моя
Чаша терпіння налита ущерть
Більше нема в мене брата
Лиш горе в очах
Я весь тепер тільки щем, тільки жаль, тільки шал…
Це…
Крах
Обман — це зброя великого короля.
На цій горі було небагато їжі…
дотепер.
Скажи мені, як ви приховали свої сліди на снігу?
Нам допоміг птах.
Леви користуються допомогою птаха?
Так само, як я допоможу вам.
Ти допоможеш нам?
Гадаєш, нам потрібна допомога пораненого боягуза?
Можливо, в моїх жилах і тече кров короля,
але твого сина вбив Муфаса.
І це саме Муфаса
заманив вас сюди
і перехитрив тебе на кожному кроці.
Я приведу вас до нього і до Мілеле.
Мілеле!
Мілеле — це лише мрія, видіння, яким обдурюють дитинчат.
Скажи це мавпі.
Це він веде їх туди.
Подивіться на себе.
Зграя голодних вовків,
які чіпляються за схил гори.
Ніяких слідів не залишилося.
Маєте лише один шанс помститися.
Це я!
Помста…
А як щодо твого батька?
Через Муфасу
у мене немає батька.
Це його провина.
Так.
Ти втратив батька…
а я — сина.
Отже, ти приєднаєшся до нас, Тако?
Разом ми обидва зможемо помститися.
Із задоволенням,
Королю.
Тако!
Тако, де ти був?
На полюванні.
Я нічого не знайшов,
але ж я ніколи не був таким вправним, як ти.
Або моя мати.
-Я маю тобі дещо сказати. -Ні.
Це я маю тобі дещо сказати.
Я маю тобі подякувати.
Ти дотримав слова, даного Еше й Обасі.
-Тако… -Ти врятував мене, Муфасо.
І я
ніколи не забуду того, що ти зробив, брате мій.
Народе! Я знайшов нормальний спуск за тими вершинами.
Я сказав щось не те?
Агов, Рафікі?
Так.
Попереду наша доля, Муфасо.
Отже, земля повинна здригнутися.
Гаразд, тепер я на 100 мільйонів відсотків упевнений, хто такий Така.
Тільки скажи чесно. Це я?
На випадок, якщо ти не зрозумів, ми тут ні до чого.
Навіть у цивети було більше екранного часу.
-Агов, може нас ще візьмуть у виставу. -Ні, прошу, не згадуй про виставу.
Я ходив на неї.
Я там просто гігантська лялька зі шкарпетки.
Ти ходив на неї? І не взяв мене із собою?
Рафікі, Муфаса та Сарабі закохані?
Кохання?
Це якась гидота, про яку я взагалі не думаю і якої не потребую.
І що з ними зробить Така?
Крихітко, серце Таки було розбите.
І він уже влаштував їм пастку.
Муфасо, ти бачиш?
Я не можу в це повірити.
По той бік світла.
Дім.
Мілеле.
Я не можу в це повірити.
Ми знайшли його. Ми знайшли Мілеле.
Так.
Ти його знайшов, брате. Ти завжди все знаходиш.
Рафікі.
Це дерево з твоїх видінь.
Я бачив це дерево багато разів,
і в кожному видінні там завжди був мій брат,
який стояв прямо тут.
Але тут нікого немає, Рафікі,
а ти прийшов сюди, щоб знайти свого брата-близнюка.
Його забрали від мене дуже давно.
У видіннях я бачив брата.
Що стоїть отут.
Друга, родича.
Але бачив я тебе.
Невидимого.
Я бачив Муфасу.
Мене?
Так, тебе.
Брате мій.
Муфасо.
Звідки ти знаєш, хто я?
Ми знаємо, що Вигнанці полюють на вас, і боїмося, що ти принесеш небезпеку.
Ні. Ми приховали свої сліди.
Я обіцяю вам, що Мілеле — це безпечне місце,
і я ніколи не зроблю чогось, що поставить його під загрозу.
Не біжіть.
Вам нічого боятися.
Ми прийшли не за вами.
Ми прийшли за Муфасою.
О ні. Як вони сюди потрапили?
Не дозволяйте йому розділити нас.
Це марно, Муфаса. Коло…
Коло розірване.
Ні!
Муфасо, що ти робиш?
Я битимуся, і покажу їм, що вони теж на це здатні.
Рафікі, коли почуєш мій сигнал, допоможи мені зібрати їх разом.
Так, брате мій.
Тут є й інші леви.
Знайдіть їх.
Із задоволенням, Ваша Величносте.
Муфасо, ти не один.
Тепер моя черга питати.
На цьому полювання закінчено, Муфасо.
Дякуючи твоєму братові.
Він залишив нам слід з подряпин, щоб ми могли йти по ньому.
Він уклав угоду, щоб урятувати себе.
-Віддав нам це королівство. -Скажи мені, що він бреше.
І попросив нас убити приблуду.
Тако, будь ласка!
Я син короля.
Але Сарабі обрала тебе.
Так само, як і мама.
Як і мій власний батько.
Я врятував тебе, а ти зрадив мене!
Що ти накоїв?
Я твій брат, бийся поруч зі мною!
Ти вкрав мою долю.
Тепер вона твоя.
Тепер він один з нас.
Мого сина
звали Шаджу.
Шаджу!
І все це мало належати йому.
Але тепер я буду правити тут безжально.
Цього залиште мені.
Прошу вас. Ми не зможемо перемогти в цій битві самотужки.
Ми нічим не можемо допомогти.
Вони й раніше виганяли нас із земель наших прайдів.
-Вони занадто сильні. -Бийтеся з нами.
Бийтеся за своє потомство. За своє майбутнє.
Яке майбутнє? Вони забрали все, що у нас було.
Але завжди будуть забирати ще.
Я — Муфаса, приблуда без прайду…
і все ж я стою перед вами.
З непохитною головою.
Я знаю, що ви налякані, але повірте мені.
Нічого не зміниться, якщо ми замкнемося у своїх власних племенах,
не переймаючись долею інших.
Але чому ми маємо стати поруч з тобою?
Це твоя битва.
Сьогодні вони прийшли за нами, левами, але запевняю вас,
якщо ви зараз дозволите їм ходити серед вас у пошуках нас,
завтра вони прийдуть по вас.
Надія одного лева не може змінити долю Мілеле.
Немає лева більшого за слона, чи такого сильного, як буйвол,
швидкого, як гепард, або високого, як жираф,
який може злетіти і побачити так далеко і широко,
як журавлі та яструби в небі.
Тож хіба ви не бачите…
Кожна істота має своє місце у Колі Життя.
Мій подих — це ваш подих.
Ваша битва — моя битва.
Я не схилюся перед злом, тож і вам не варто.
Муфаса правий.
Мілеле наш дім.
Ми маємо битися пліч-о-пліч з Муфасою!
Разом ми зможемо відстояти Мілеле!
А ось і лев!
Від цієї миті
усе, чого торкається світло, належить мені.
Спробуй забери.
Бувай.
Ви зв'язалися не з тим птахом-носорогом!
Наш обід подано.
Назад! Я добре навчений і часом…
Яка ганьба.
Знаєш, у мене теж є крила.
Тако!
Тако, будь ласка!
Муфасо.
Ти наважився
кинути мені виклик?
Ти забрав мого сина.
Моє майбутнє.
Тако, твій момент відваги ще прийде.
Кров за кров.
Будь ласка, не вбивай його.
Я його не вбивав.
Це ти його вбив.
Вони близько.
Останні леви.
Настав час їх винищити,
і почнемо ми з наймолодшого.
Земля здригнеться.
До бою!
Муфасо.
Закрий очі
і скажи мені, що ти чуєш.
Що ти відчуваєш.
Муфасо!
Він переміг Вигнанців.
-Король Мілеле! -Король Мілеле!
Це він? Наш король?
Ваша Високосте.
-Король Мілеле! -Король Мілеле!
Король Мілеле!
-Мій король. -Ваша Високосте.
-Ваша Величносте. -Мій король.
Переміг Кіроса!
-Мій король. -Король?
Ні, я не король.
Підніміть ваші голови.
Ні. Я лише… Ні! Більше ніяких королів.
Ми всі єдині. Будь ласка.
Будь ласка. Підніміть ваші голови.
Але ж, Муфасо,
це ти зібрав їх усіх разом.
Ти допоміг їм побачити в собі те, що вони вважали непомітним.
Немає нічого більш королівського.
Ні, Рафікі.
Я не король. І я не королівської крові.
Хіба ти не бачиш, брате мій?
Річ не в тому, ким ти був,
а в тому, ким ти став.
Королем Мілеле.
Брате мій,
на тебе чекає дещо прекрасне.
Це насправді?
Але цього не може бути.
Цього не може бути.
Муфасо.
Але як це можливо?
У мене був син на ім'я Муфаса.
Якого забрала у мене велика повінь.
Мамо?
Я ніколи не втрачала надії.
Не втрачала віри.
Сину мій.
Я мріяв про цю мить.
І ось вона настала.
О, Муфасо.
А батько?
Де батько?
Він тепер живе в тобі.
Він живе в тобі.
Я завжди мріяла, що ми знову будемо разом.
І я знала, що це станеться в Мілеле.
Сину мій.
Муфасо.
Муфасо, будь ласка, пробач мене.
Ви маєте вигнати його, правителю.
Поки я король,
моєму братові тут буде місце.
Брате, я такий…
Але я більше ніколи
не вимовлю твоє ім'я.
Я не можу.
І не буду.
Тоді називай мене Шрамом.
Щоб я ніколи не забув, що я зробив.
Шрам.
Ваша Величносте.
Ласкаво просимо додому.
Ваша Величносте.
Отже, Муфасо…
Бачу, твоя родина все ж чекала на тебе в Мілеле.
Так, Рафікі.
Так, чекала.
Прийшов твій час, Муфасо.
Рафікі, як би я хотіла його побачити.
Шкода, що я не можу познайомитися з дідом.
Як одного разу Муфаса сказав твоєму батькові,
подивись на небеса, Кіаро.
Великі королі минулого завжди чекатимуть там
на тебе.
Я не хочу, щоб він йшов, Рафікі. Я не хочу, щоб усе це закінчилося.
Хіба ти не бачиш, Кіаро?
Муфаса живе в тобі.
Він живе в тобі.
Тату!
-Рафікі. -Це було неймовірно.
-Це було ідеально. -Неперевершено.
Проте, у мене є зауваження.
Кілька пропозицій. Прийми їх або відкинь. Але прийми їх.
-Тату! -Кіаро!
Кіаро.
Тату.
Де мама?
Люба, я маю сказати тобі дещо.
Що? Щось сталося з мамою?
Люба, я тут, зі мною все гаразд.
А де ти була?
Кіаро,
це твій новий брат.
Брат?
У мене є брат?
Привіт, я Кіара. Я дбатиму про тебе.
Завжди.
Маленький,
дозволь розповісти тобі історію.
Історію про великого короля.
МУФАСА: КОРОЛЬ ЛЕВ
Переклад субтитрів: Дмитро Авраменко