Poglej zvezde.
Kadar koli boš osamljen,
ti bodo nekdanji veliki kralji
vedno pokazali pot.
In z njimi jaz.
V SPOMIN NA JAMESA EARLA JONESA
Prijatelji, moja družina se bo povečala.
Naš skupni dom je uresničitev očetove vizije.
Ni čudovito, da lahko z Nalo nadaljujeva te sanje
in še dopolniva večni krog življenja?
Nala, ljuba moja, prihajam.
Simba.
Tukaj sem.
Telesna stražarja sta prispela!
Še opombica: nisva kosilo.
Ne, ne. Sva le fanta na poti v službo skozi krdelo lačnih levov.
Kar je čisto običajno. Ni me na smrt strah.
Telesna stražarja se javljata na dolžnost, vaša milost, veličanstvo.
Vladar vseh štirinožnih bitij.
In tiste trinoge zebre.
Saj res, Ron. Tragično.
S pobegom s požerišča. Ron ima tri noge, eno več od mene.
So to roke ali noge? -Kaj pa vem. Tace.
Po mojem so vse noge. -Fanta! Zresnita se.
Dokler se ne vrnem, pazita na Kiaro.
Si svoja telesna stražarja poklical, da bi se šla varuško?
Pumba, pomeniva se, ker res ne maram …
Fanta, obljubil sem ji, da bo vse v redu. -No, to je en vzgojni pristop.
Enkrat bo morala odrasti. -Si ji rekel še, da je lahko, kar želi?
Da je življenje fer? -Poskusita se vesti odraslo.
Ne strašita Kiare. In predvsem nobenih zgodb.
Nobenih zgodb? -Čakaj, no.
Poznam vaju. Odraščal sem z vama. Obljubita.
A veš, kaj? Prav, brez zgodb.
Zase govori, Pumba.
Ne. Ne bova ga ubogala.
Prav. Zlaživa se. Ne more nama preprečiti. -Sta resna? Slišim vaju.
Očka.
Hej, malčica.
Očka, nevihta bo. Strah me je.
Rada bi šla s tabo in mamico. -Miška, ne boj se.
Timon in Pumba bosta pazila nate. Pogumna bodi, Kiara.
Pogumna.
Takole! Čas je za zgodbico!
Skar je zrl v naju. Vedel je, da nima izhoda.
Vohal sem njegov strah. -Prej si vohal mene.
Sta vidva premagala Skarja?
In ga požrla? -Eden boljših obrokov.
Očka pravi, da ga je premagal on.
No, ja. Ampak vemo, da tvoj očka laže kot namazan.
Laže kot namazan lev. Štekaš?
Strah me je. Mamico in očka hočem.
Čakaj. Nikar se ne boj, Kiara.
A ti zapojeva pesmico? In ena …
Pumba, ne! Čisto prezgodaj je za pesem.
Simbi je pomagala, ko je mislil, da je umoril očeta. V hipu je plesal in pel.
Ne morem kar preklopiti. Prave volje moram biti.
Šest let je prepeval to pesem. -Kdo je pa ni?
Glejta! -Ne!
Trinoga zebra Ron! Reši se, kdor se more! -Slišal je, kaj sva govorila o njem.
Ron, oprosti. Hecala sva se! Hecala!
Rafiki je. Rafiki!
Malčica, ni razloga za jok.
Moja starša sta odšla.
Ven poglej, mdogo.
Vidiš kruhovce, ki jih biča veter?
Njihove korenine so močne kot tvoja družina.
Kot sta naredila zate,
sta tvoja starša odšla na obredno kotišče.
Ko se bosta vrnila, ti bo krog življenja prinesel darilo,
ki ga ne boš pozabila. -Res obvlada.
Zgodbo dobesedno naslika.
In logično je, da živi sam.
Samo nevihta naj mine, pa bom pogumna. Obljubim.
Skrivnost ti povem. Ko je bil Simba tvojih let,
se je bal grmenja in se je skril za kraljem.
Kdaj se je nehal skrivati? -Nekega dne je med hudo nevihto
tvoj dedek Mufasa Simbo odpeljal na sam vrh Levje skale.
Rekel mu je, naj stoji z njim in rjove v veter.
Simba je počasi stopil naprej s kraljem
in skupaj sta rjovela v noč.
Nisem pogumna kot očka. In nikoli ne bom kot Mufasa.
Misliš?
Potem je mogoče čas, da ti povem zgodbo.
Zgodbo o mladiču, nič večjem od tebe.
O levu, rojenem brez kapljice modre krvi.
O levu, ki nam je spremenil življenje.
Zgodba! Še dobro, da imam čričke.
Ne baši se, v votlini smo.
Zgodba se začne daleč onkraj gorovja in senc.
Na drugi strani svetlobe,
kjer je vse umiralo od žeje.
20 polnih lun je minilo brez kaplje dežja.
Ko pa se je nebo le odprlo,
je vmes posegla usoda.
MUFASA: LEVJI KRALJ
Mufasa.
Mufasa, pridi pogledat!
Mama, kaj je tista svetloba?
O, nekaj posebnega.
Onkraj obzorja,
za zadnjim oblakom na nebu
je kraj, ki mu pravimo Milele. -Milele?
Pomeni "večno".
Predstavljaj si kraljestvo, polno življenja.
Vode in hrane in trave, do kamor seže pogled.
Bomo šli kdaj tja? -Ja, Mufasa. Prav tja smo namenjeni.
A smo lahko tam že ta hip.
Zamižimo
in se prepustimo sanjam.
Tam, onkraj obzorja,
tam za oblaki skrit je kraj,
ki dobro ga poznam.
Zeleno kraljestvo
visokih trav in rek sijaj.
To ni le sen.
Nekoč bomo tam.
Ta kraj je Milele,
vedno je tam.
Milele,
v tebi in v meni skrit živi.
Videl boš.
Živelj, veliki in majhni. -Življenja krog je velik.
Vemo, da je dovolj za vse.
Je dovolj in še več.
Čutiš? -Čutiš?
Ob tebi smo. -Nismo več izgubljeni,
rodovi prejšnji z nami so. -Kot plima smo,
ki se ne ustavi. -Niso le sanje. Vidiš?
Ko zrasel boš, boš našel pot. -Vidiš?
Ta kraj je
Milele.
Vedno je tam.
Milele.
Ta kraj je
Milele.
Vedno je tam.
Milele.
V tebi in meni živi.
Tam smo svobodni.
Milele.
Kaj je tole? -Dež. Dež!
Končno spet dežuje!
Očka, tekmujva do svetlobe!
Prehiter si. Nisem te še premagal.
Nihče te še ni premagal.
Vem!
Mufasa! Najhitrejši mladič na svetu.
Hvala.
Mufasa, dovolj je.
Mufasa, takoj sem.
Mufasa, tam počakaj! Prihajam pote.
Oče! -Mufasa!
Mufasa?
Na zavoju te bom ujela! Sledi mojemu glasu!
Sledi glasu!
Mama!
Mufasa, previsoko je, a lahko prečkaš pri jezu.
Daj, Mufasa. Saj zmoreš.
Poišči mamin glas.
Ubogaj očeta, Mufasa! Ubogaj naju!
Afia, tam je.
Mama! -Tam je!
Mama! -Mufasa!
Najdi oprijem, korak po korak.
Ne morem. -Saj bo šlo. Tukaj sem.
Mufasa!
Mami?
Očka?
Me slišita?
Je kje kdo?
Mami?
Prosim.
Strah me je.
Poplava se je zlila v daljno reko.
Mufaso je odnesla daleč od matere in očeta.
Onkraj vsega znanega.
Taka sem, Obasijev sin. Ti pa si? -Mufasa.
Sicer ne smem govoriti z Zunanjimi, vendar imam skrivnost.
Res bi ti jo rad povedal.
Kakšno skrivnost? -V godlji bom.
Prosim, povej mi.
Kaj pa vem. -Povej mi!
Prav. Kmalu te bodo požrli.
Sovražim skrivnosti!
Plavaj! -Ne morem!
Plavati moraš. -Ne znam!
No, prav. Glavo gor in čim hitreje hodi pod vodo.
Ne morem! -Daj, Mufasa. Hitreje!
Pomagaj mi, Taka! Pomagaj mi!
Rekla sem, da me počakaj. -Nisem kriv, mama.
Pit sem prišel, ko sem videl, kako ga nosi voda.
Naj ti predstavim Mufaso.
Srečo imaš, da sta krokodila mlada in boječa. Greva.
Ne moreva ga kar pustiti. -Takšna so pravila, Taka.
Obasi ne bo sprejel klateža.
Nisem klatež. Samo izgubil sem se.
Vidiš?
Izgubil se je.
Povodenj je bila.
Starša sta me skušala rešiti.
Mogoče veš, kje je moj dom?
Dom?
Ko se izgubiš, najdeš svojo pot.
Eshe sem. -Utrujen sem, Eshe.
Pridi, sem gremo.
Pridi, Mufasa.
Je to Milele?
Ne, ljubček moj.
Zadremati sem hotel, Eshe.
Pomemben kraljevi dremež.
Ampak me je predramil odvratni, ostudni, nagnusni klatežev smrad.
Povej, kaj naredimo, ko naletimo na tujca?
Obasi, saj vem. -Požremo ga.
Očka, jaz sem ga našel. Rešil sem ga.
Taka, ne družimo se s tujci.
Kri je edina prava vez.
Slišal sem že za dvakrat večje leve.
Ti Zunanji bodo požrli vse na svoji poti.
Se ti zdi, da te bo požrl?
Odvratno smrdi.
Ta kibeti bi mi obrnil želodec!
Nisem kibeti. Mufasa sem.
Sploh veš, kaj pomeni "Mufasa"? -Ne.
"Kralj". In to sem jaz.
Zato hitro teci proč, mali Mufasa, in se reši.
Potem me ne boš ujel, ker sem najhitrejši mladič vseh časov.
Oče mi je povedal.
Taka, čaka te izziv.
Tekla bosta do suhega drevesa in nazaj.
Ko ga bo princ premagal,
ga bom pokončal z enim ugrizom.
In če zmaga Mufasa?
Če bo zmagal, mu boš prizanesel.
Z mano bo živel.
Besedo ti dam.
Naj se tekma začne!
Ti štorasti klatež.
Teci, Mufasa! Zakaj si ga spotaknil?
Taka je bodoči kralj.
Zmagati mora v prvi tekmi.
Ne, Obasi. Pravi kralj si zmago izbori.
Ne vzemi mu te priložnosti.
Podvizaj se!
Še eno skrivnost imam, Mufasa.
Od nekdaj si želim brata.
Goljuf! -Obasi!
Med samicami ga imej.
Taka, kako te lahko premaga klatež?
Odlično, Taka. Odlično.
Nisi rekel, da si hiter? Popustiti sem ti moral.
V vodi več dni nisem spal.
Pozabi. Pridi, Mufasa. Ušpičiva kaj.
Ko bom kralj,
gorje, če se kdo znajde pred menoj.
Pred menoj.
In moj bratec. -Moj bratec.
Ko bom kralj, boš vedno z menoj.
Ha! Pa ja. -Res, ja!
Ko bom kralj. -Ko boš kralj.
Živali se mi bodo klanjale.
Klanjale.
In, moj bratec. -Moj bratec.
Pred mano plen ne more skriti se.
Pazi se.
Na pot, od tod. Na pot!
Ti mama dovoli, da si tako pozno zunaj?
Priznam, da mi ne! Skrij se. Greva!
Tvoj oče ve, da sin potepa se?
Prav, saj že hitiva. Pobegniva, pojdiva. Na pot!
Ti mama dovoli, da si tako pozno pokonci?
Prodoren si! Ja, pa si! Na pot!
Tvoj oče ve, da sin potepa se?
Zvezdi sem svojo željo zapel, zato povem,
da vedno sem si brata želel.
Vedno sem si brata želel, takšnega kot ti.
Vedno sem si brata želel.
Vedno sem si brata želel, takšnega kot ti.
Vidiš drevo?
Te ptice priče spremembam so.
Spremembam.
O, bratec. -Moj bratec.
Ko bom kralj, bodo vse ubogale.
Ti se kar zmrduj,
a so vsaj svobodne. -Ne ujameš me!
Ne moreš jim ukazati, kam naj gredo.
Nihče me zviška gledal ne bo.
Zviška nas gledajo.
Nekaj uloviš, a ne obdržiš.
V redu, zdaj je dovolj. Na pot! -Na pot.
Ti mama dovoli, da tako se učiš?
Res moram najti pot! -Prav, počakam! -Na pot!
Oče je rekel,
da ne mara klateža.
Ponovi še enkrat, če upaš.
Govoriš čez mojega brata?
Ni klatež, temveč moj brat.
Pusti mojega brata, ker ti bo žal.
Če taco položiš na mojega brata, te zgrizel bo njegov brat.
Lepo se vedi do mojega brata!
Kam je šel?
Od nekdaj sem si brata želel.
Še se spomnim, kako je mama,
ko se leto za letom obrača …
Ko se leto za letom obrača,
ko se leto za letom obrača,
ko se leto za letom obrača …
Pojte za mojega brata!
Vse bi storil za brata!
Kmalu bom kralj z bratom ob sebi.
Od nekdaj sem si želel brata.
Zdaj si vedno pomagava.
Leto se hitro obrača.
Mufasa. -Ja, Taka?
Tekmujva na drugo stran!
Teciva na drugo stran!
Slonji stampedo!
Tecite za življenje!
Čigaru je skočil pet metrov! -To bo novi rekord.
Obasi, spet sta ponovila. Tvoja sinova sta pravi nadlogi.
Tisti ni moj sin. -Oba sta barbara!
Ta klatež ne sme k Senčnemu drevesu.
Z Mufaso sva se samo igrala. -Nikoli ne bosta brata.
Zdaj pa pojdi k samicam in pusti mojega sina pri miru.
Tvoja mama posvoji vsakega kuščarja, pogovarja se s kobilicami.
Z njim bi rad šel. -Bi bil rad s samicami?
K samcem sodiš.
Z mamo sme loviti.
Nekega dne te bo izdal.
Klateži so takšni.
Mufasa me že ne bi izdal.
Vse to bo tvoje, sin moj. Kralj boš.
Zato se uči.
Preučuj vsak moj gib.
Spet spiš. -To počnemo samci.
Med dremežem varujemo krdelo.
To … To je moč.
Moč?
Zakaj sva se ustavila? -Zamiži in povej, kaj slišiš.
Kaj čutiš.
Čez presušeno jezero gre čreda antilop.
Pol dneva od tod.
Kako veš, da niso gazele?
Njihovi koraki so pretežki.
Prepočasne so. -Kaj še?
Daj, saj zmoreš.
Veter se jim ob rogovih obrne navzgor,
ne počez. Zagotovo so antilopji rogovi.
Odlično.
Kaj je, Mufasa? Kaj je narobe?
Včasih ujamem vonj.
Le sled v vetru.
In diši po domu.
Nato izgine. -Mufasa, tvoji starši so nekje. Iskala bova naprej.
Izgubil sem ju, Eshe. Čas tratiš s tem urjenjem.
Tvojih veščin nima noben drug samec.
Obasi me ne bo sprejel.
Nisem njegova kri, njegov sin.
A si moj sin. Če bi Obasi videl, kako nadarjen si …
Mogoče sem rad klatež.
Brez pravil, brez odgovornosti.
Vesel sem lahko, Eshe. -Kako to misliš, Mufasa?
Ni mi treba biti kot Taka.
Nikoli ne bom kralj.
Je rekel "brez pravil in odgovornosti"?
Izobčenec, ki se boji vode in se ne umiva.
Torej diši kot jaz. -Kar ni dobro.
Kakor koli, pomeni, da je eden izmed nas.
To je to. -Najin trenutek!
Zdaj je čas. -In en' in dve in en', dve …
Hakuna Mufasa,
kakšno krasno ime.
Hakuna Mufasa
ni enodnevnica. Pomeni brez …
Nehajta! -Kaj? -Ne pojta.
Naj bo. Rafiki ima prav. Lahko naju kdo toži.
Mrhovinarji bi nama vzeli vse, kar imava. -Kar je dejansko nič.
Poglej naju. Goli živali sva. -A zato me vedno zebe.
Tole hočejo! -Dajva, Pumba. Zaključiva.
Hakuna Mufasa.
Tiho! -Snobovski okus ima.
Rafiki, nadaljuj.
Še istega dne je Eshe Mufaso učila loviti v paru.
A ko ju je Taka skrivaj opazoval,
je nekaj strašnega lovilo njiju.
Mufasa, beži!
Eshe! -Mama.
Mama!
Eshe!
Izmikaj se, Mufasa.
Vedno napadejo vrat!
V redu je, Mufasa.
V redu je.
Pogumno si se boril, Mufasa.
Hvala.
Eshe.
Kaj se je zgodilo?
Si ranjena?
Ogromni so bili. Beli kot duhovi.
Nisem še videla takšnih.
Obasi.
Če ne bi bilo Mufase, bi me …
Taka.
Večno bom tvoj dolžnik, Mufasa.
Pripravimo se. V smeri vetra so, slab dan od nas.
Ne, ne moreš vedeti.
Izvidnik bo potrdil.
Napadli nas bodo.
Čigaru.
Oče, prosim, naj pojasnim.
Ne, ne zdaj.
Taka, pridi.
Kje je moj sin?
Mlad lev je bil z njimi, veličanstvo. Spopadla sta se.
Ampak ti si se vrnil.
Živ si.
Hudo sem bil ranjen. Prisežem, veličanstvo. Čista resnica.
Resnica? -Ja, resnica.
Resnica stoji za tabo.
Še drugi so bili, veličanstvo. -Ne, ne.
A na grivi ima le kri enega.
Šadžuja je pustil umreti. -Sebe pa je rešil.
Je ta mladi lev njihov kralj?
Navadne krvi je. Ni plemenit. -Odgovori!
Je njihov kralj?
Ne, Kiros. Ti si edini kralj.
Navaden lev?
In mojega sina si pustil umreti?
Ranjen sem bil. Ni šlo drugače.
Prosim, veličanstvo. Moraš mi verjeti.
Ni se me treba bati.
Svojemu ne bi storil žalega.
Hvala, veličanstvo.
To zadovoljstvo bom prepustil njim.
Veličanstvo! Ne. Kiros!
Kiros!
Nihče ne sme izvedeti, da si zbežal. Da si zapustil mamo.
Ni se zgodilo, Taka. Si razumel?
Toda nisem vedel. Prestrašil sem se.
Ni pomembno. Ščititi morava krvni rod.
Z lažjo? Oče, sleparsko je.
Prevara je orodje pravega kralja.
Taka,
kralj je prisiljen v to.
Saj nisem kralj.
Samo tvoj sin sem.
Obasi!
Čigaru. -Obasi!
Čigaru, tu sem. Kaj si videl?
Sem prihajajo, Obasi. Dvakrat več jih je od nas.
Eden večji od drugega.
Najsilnejši pa je Kiros, njihov krvoločni kralj.
Zunanji.
Zgodbe ne lažejo.
Obvarovati moram naš rod, Eshe.
Prihodnost krdela.
Taka, ti si ta prihodnost.
Prihodnost? Oče, kaj misliš s tem?
Proč te bom poslal.
Daleč od tod.
Odšel boš in drugje začel znova.
Mufasa, z njim moraš, da dokažeš svojo zvestobo.
Ob zori bodo tukaj.
Kam naj greva, Eshe?
Brez tebe nimam doma.
Mufasa, vidva s Tako skupaj. To je dom. -Eshe.
Mufasa, tja poglej. Onkraj svetlobe.
Veš, kaj vidim?
Kraj, o katerem ti je pripovedovala mama. Kraj, ki leži za koncem reke.
Onkraj najglobljega kanjona na drugi strani gora.
Kraj še dlje od samega obzorja.
Levjo deželo, tako zeleno,
tako popolno,
da ko jo zagledaš, vidiš …
Milele.
Da, za vedno.
Starša sta ga večkrat omenila. Mama je rekla, da smo namenjeni tja.
Ne razumeš, Mufasa? Naprej moraš.
Nadaljevati moraš pot proti svetlobi. -Eshe, prosim te. Ne brez tebe.
Vedno boš v mojem srcu, Mufasa.
Toda nekje imaš družino, ki te čaka.
Čutim jih. In vem, da jih tudi ti.
Pojdi.
Pojdi, Mufasa. Najdi pot domov.
Mama, prosim, odpusti mi. Rotim te.
Ni treba, srček.
Taka, nekega dne boš pokazal svoj pogum.
Zdaj pojdita.
Pojdita in poiščita svoje mesto v krogu življenja.
Sta odšla in nista več videla svojih?
Ta zgodba me ubija. -Igra se z mojimi čustvi.
Veš, kaj je najhuje?
Povej. -Čričkov mi je zmanjkalo. -Morda je tako najbolje.
Pred drugim dejanjem moram odtočiti. Počakajte name.
Sem že nazaj. -Pumba, si si umil parklje?
Pumba? -Ja, sem. Zares.
Pumba? -Itak spet hodim po njih.
Rafiki, so Zunanji prišli? -So.
Ko so lovci Kirosa pripeljali v Dolino kraljev,
Obasi in Eshe nista klonila.
Kateri od vas je kralj?
Nimaš razloga, da bi me izzval.
Se ti zdi, da te izzivam, kralj?
Levi imamo pravila. -Nič več.
Ko si ti tu vladal, sem sam zbral vojsko.
Tvoje krdelo je zadnje v Dolini kraljev.
Torej vse, kar obsije sonce, pripada meni.
Le en vladar bo.
En levji kralj.
Praviš, da si kralj, a leno ležiš, se v senci hladiš.
Brez strahu se rediš.
Luna po nebu drsi,
ponoči ali podnevi.
Pokorna ti ni
in jaz tudi ne.
Sina si mi ubil,
ne boš se mi skril.
Videl boš le moje zobe,
potem pa zate konec je.
Potem greš pa-pa.
Lahko splezaš na drevo, po kopnem in morju za tabo bom.
Potem greš pa-pa.
Kremplji me že srbijo. Pa-pa.
Plena se veselijo.
Krog življenja je laž.
Olepšano povedano,
da so plenilci in je plen.
Jastrebi sredi neba
si pač ne želijo,
da plen izgubijo.
In tudi jaz ne.
Jaz vodim trop,
ti si koplješ grob.
Videl boš le moje zobe, potem pa zate konec je.
Preden greš pa-pa.
Potem greš pa-pa.
Lahko splezaš na drevo, po kopnem in morju za tabo bom.
Preden greš pa-pa.
A boš šel pa-pa?
Zbogom, maščeval se bom.
Če zadnji sem ostal,
vso svojo moč bom zbral.
Da boš šel pa-pa.
Pospremim te pa-pa.
Pa-pa.
Ne ustavljajva se. Sledili nama bodo.
Taka! -In če se motiš?
Če sta še živa? -Zdaj živita v tebi.
Sledi mi, brat moj.
Naprej morava.
Skupaj.
Beži, Mufasa.
Beži!
Lovci. -Kaj bova zdaj?
Teci! Kot strela!
Semkaj!
Nazaj med drevje. -V pasti sva. Plavati morava.
Ne, boriva se. -V boju bova umrla.
V vodi pa se bova utopila. -Res nisem nameraval tega,
a ti ukazujem, da plavaš! -Kaj mi?
Prisegel si mi zvestobo. Ukazujem ti plavati.
Taka, zdaj ni čas za šale.
Kateri mi je ubil sina?
Jaz sem ga. Lev z mano je le klatež. Pusti, naj gre.
Kiros, ta drugi ni klatež. -V sebi nosi kri krdela.
Je zadnja kraljeva kri?
Kri za kri.
Prihajajo!
Kaj bova zdaj? -Izkoristila prednost?
Katero prednost? Na skali sredi deroče vode sva!
Taka, zdaj gre zares. Planiva na kralja.
Mufasa, pripravljen sem! Samo še nekaj.
Kaj? -Glavo gor!
Taka!
Tole ni bilo pametno!
Mufasa!
Mufasa, živa sva. -Ja!
Uspel sem, rešil sem naju.
Kaj si rekel?
V redu, dovolj je vode.
Reci, da ju lahko najdete vzdolž reke. -Povsod ju bomo našli.
Naj bežita, a ušla ne bosta.
Če prav razumem, naju v tej zgodbi ni?
Zdi se mi, da me je Kiros malo zasenčil.
Nepomemben se zdim.
Res. Veliko zgodb je z vsemi nami. Takšno povej!
Smem nekaj predlagati?
Manj travm iz otroštva, več surikat.
Rafiki, že vem, kdo je Taka.
Tudi jaz. Prav očitno je.
Ampak da ne bo pomote, mi povej. Je Simba? Jaz? -Pumba.
Čakaj, sem jaz Obasi?
Ni logike. Ampak resno, eno vprašanje.
A sem Taka?
Spet sem te rešil!
Sicer ne štejem, ampak sem ti spet rešil kožo!
In čeprav ti bo šlo težko z jezika, naj slišim: "Hvala, Taka."
Naj se ti zahvalim, ker si me pahnil s slapa?
Ja, in ni za kaj.
Nisem kriv, da so krokodili nori nate.
Ne govori tega.
Spet sem te rešil. Spet …
Mufasa.
So oni? So Zunanji levi?
Ne, samo ona je. -Ona?
Nimaš kam. Tvoj vonj imava.
Moj vonj?
Vso noč vaju že zalezujem.
Nemogoče. -Zakaj sem vaju v gozdu trikrat obkrožila,
ko sta tavala kot kuri brez glave?
To pa je sramota.
No, da veš, namenoma je bilo.
Še misliš, da me je strah?
Zakaj nama slediš? -Ker iščem svoje krdelo.
Kaj se jim je zgodilo? -Zunanji.
Peščica nas je pobegnila, a sem srečala le vaju.
Raje pojdita naprej. -Čakaj! Prosim.
Taka sem.
Obasijev sin.
Vem, kako je, ko izgubiš vse.
Pridi z nama, pomagala ti bova. -Ne potrebujem pomoči.
Toda saj nimaš nikogar.
Seveda ima nekoga. Najlepša hvala.
To je Zazu. Ne požri ga.
Slišal si, ne požri me.
Kot najnovejši član kraljeve garde prijazno prosim, da odideta.
In hvala za obisk.
Je kralj najel ptiča, da te varuje?
Ti visoko letiš?
Izvidnika sem potrebovala. Zazu je bil zadnja možnost.
No, predzadnja.
Med legvanom Albertom in mano je veličanstvo izbralo podanika s krili.
Tako sem postal glavni princesin izvidnik.
Tretji dan delam. Gre kot po maslu, da se pohvalim.
Sarabi, še ti me pohvali. -Kako daleč boš prišla s ptičem?
Kako daleč bosta prišla bihtneža, ko takole tavata in se zaletavata?
Namenjena sva v Milele.
Milele je samo legenda. -Ne, ni.
Krog življenja in pravljične črede.
Iščeta nekaj, česar ni. -Pa kaj še.
Ne vem, ali je Milele resničen, a ta hip je to edino upanje.
Pozabi upanje, hrano rabimo.
Odlično, bratec. Obvladaš.
Težave med drevjem. Moje prve prave.
Ne bom se vpletal. Kar tu bom ostal, hvala.
Pridi, Sarabi. Očitno prihaja večerja.
Sarabi, če dovoliš.
Dejansko ima prav, veličanstvo.
Po drugi strani je sestradan lev, ki bi me požrl, zato sem razdvojen.
Po mojem je šlo kar dobro, glede na vse.
In zdaj, Kiara, pridem v zgodbo še jaz.
Rafiki.
Tiho! Zahtevam red na sestanku pavijanov.
Nocoj je gepard prišel med naše drevje že tretjo noč zapored.
Skoraj bi enega ujel. -Rafiki je kriv za to.
S sanjami je priklical zver.
Enkrat za vselej moramo izgnati Rafikija in njegove vizije.
Rafiki vas je svaril.
S sanjami prikliče sovražnike. Z duhovi govori, hudiča kliče.
Kaj pa kvasiš? -Ni bilo prvič.
Še brata je pregnal iz teh krošenj. Nismo ga več videli.
Takrat je bil še otrok.
Otrok, rojen s pokvarjeno nogo. Pa je vseeno preživel?
Med sušo je prav Rafiki našel vodo.
Inaki, pozdravil te je, ko si zbolel.
Z žuželkami govori, z Luno razpravlja.
Zala, dobro veš, kaj ga čaka, če ga spodite iz krošenj.
Za nas je amelaaniwa! Prekletstvo za vse.
Ni res! -Ne sodi sem.
Kdor je za izgon, naj si pokrije eno oko.
Ne moreš mu zaupati. -Ne zaupam mu ne njegovi magiji!
Ne sodi sem. -Ni pavijan in nikoli ne bo.
Ni eden od nas.
Tako, zdaj je čas. -Ne, počakaj.
Kam boš šel? -Kamor bi moral že zdavnaj.
Poiskati izgubljeno.
Svojo družino. -Sam ne moreš preživeti.
Nihče ne more.
In žal je, kar je.
O, Rafiki. -Oko ne pozabi, kar je videlo srce.
Vse je v redu.
Lahko bežiš, ampak ne boš prišel daleč.
In zakaj bi bežal pred tabo?
Ker smo levi.
Pravi levi!
Bolha je za leva večja sitnost, kot je lev za bolho.
Po mojem ne razumeš, kaj se bo zgodilo.
Nikamor več ne moreš.
Kar naprej bom hodil.
Iskreno dvomim.
Lahko je dvomiti o vsem, če ne veš ničesar.
A lahko že opravimo?
Če me pokončate, ne boste prišli v Milele.
Čakaj, si omenil Milele?
Tja sem namenjen. Proti svetlobi.
Velikokrat sem že bil tam v sanjah.
Tam me čaka moj brat.
Videl sem drevo.
Pred očmi ga imam. Midva znova skupaj.
Zakaj bi kdo verjel pavijanovim sanjam? -Včasih imaš samo sanje.
Edina resnica, ki živi v tebi.
Kot spomin na velikega kralja.
Kako veš?
Prav, pomagaj nam priti v Milele, pa te bomo pustili živeti.
Zmenjeno? -Ne.
Kaj? Zakaj? -Rafiki bo pustil živeti vas.
Zdaj imam pa dovolj!
Taka, ne požri ga.
Krasno, še en čudaški klatež, ki ga ne smem pojesti.
Pričakuješ, da bomo šli s to opico nekam, kjer ni bil še nihče?
Bolje mi bo sami.
Z eno trsko bo tlelo, ne bo pa gorelo.
Zdaj ko nas je pet, povejmo kaj zanimivega o sebi. Naj začnem.
Enkrat sem se zaljubil v plamenko.
To sem zdaj prvič povedal.
Brez besed so odšli. Ja, pot je dolga, kraljestvo čaka.
Mudi se, podvizajmo se.
Čakaj, čakaj. Zdaj si pa ti zvezda te zgodbe?
Nekdo je naveličan, da je druga banana, a?
Naenkrat je zgodba polna Rafikija. -In še izgubljenega brata si je izmislil.
Ja. -Kaj še? Imaš hecno domislico?
Boš začel še prdeti? To je moja fora.
Zgodbe o Mufasi ne moreš povedati brez zgodbe o Rafikiju.
Zdaj celo govori o sebi v tretji osebi. Kmalu bo imel še svojo dišavo.
Edini tu imam svojo dišavo.
Imenuje se "Pumbina Pumba"
in menda je odvratna.
Mami? Očka? Če me slišita, pridita domov.
Prosim, pridita domov.
Mama?
Milele.
Mama!
Rafiki.
Kaj počneš? -Ribe lovim.
Na skali sediš z zaprtimi očmi.
Moje oči so odprte. Le moje veke so zaprte.
Le zakaj se pogovarjam s pavijanom?
Nisem pavijan! Mandril sem.
Brez zamere, ampak opica je opica. -In klatež je klatež.
Kaj hočeš reči s tem? -Da sva si podobna.
Še zdaleč ne.
Dobro poglej. Lev sem.
Lev, ki se boji vode, svojega odseva.
Ki ne spi zaradi tega, kar vidi, ko zamiži.
Svojih sanj se bojiš, Mufasa. Tistega, kar vidiš v njih.
Svoja starša vidim.
Čutim ju vsepovsod.
Seveda ju, Mufasa.
Večno ju boš čutil.
Slišim materin glas.
Pravi mi, da smo na poti v Milele.
Toda brez nje sem izgubljen.
Tvoja pot niso sanje, Mufasa.
Mati ti kaže pot.
Tam, kamor si namenjen, te čaka družina.
Kaj počneš? Lačni smo. -Ni še bil njen čas.
V zameno je riba dovolila, da si z njo delimo vodo.
Poročilo prinašam.
Jutro je. Konec poročila.
Razklana zemlja da na izbiro dve poti.
Okoli ali dol?
Ti se moraš odločiti.
Tja poglej, onkraj svetlobe.
Onkraj najglobljega kanjona.
"Onkraj najglobljega kanjona."
Dol pojdimo. -Zakaj? Zaradi pravljice?
Skale bodo zakrile naše sledi. -Naokoli je varneje.
Ujel sem njihov vonj.
Ujel si samo pavijana, ki halucinira. -Mandril sem.
Čas tratimo.
Zapri oči.
Kaj? -Povej, kaj vidiš. Kaj čutiš.
V vetru ni ničesar.
Ne, zdaj so že v grmičevju. -Oni? Kdo?
Samice, spredaj. Daj, no.
Zbistri si misli. Zberi se.
Saj sem zbrana.
Prav ima.
V kanjon moramo.
Zdaj bo več trsk zagorelo kot ena.
Pridite, pred nami je dolga pot.
In kraljestva čakajo.
Kraljestva čakajo!
Če bi hiter rad bil, pojdi sam.
Tam je pot, kar naprej!
A če bi daleč šel rad,
je bolje skupaj.
Lepo in daleč gremo skupaj.
Kako naj te na očeh imam,
ko drvimo kdove kam.
Pomaga ptičji zorni kot
in ti si najboljši kažipot.
Po tleh in v zraku.
Če bi hiter rad bil, pojdi sam.
Dan in noč. -Tam je pot! -To bi šlo.
Kar naprej! -Ja, prav.
A če bi daleč šel rad,
je bolje skupaj.
Lepo in daleč gremo skupaj.
Znova bom videl svojo družino.
Do tja bom z vami šel.
Z vami grem do konca sveta,
saj s prijatelji vse se da.
Znova bom svojo družino videla.
Do tja bom z vami šla.
Z vami grem do konca sveta,
saj s prijatelji vse se da.
Kakor dež z neba,
kot obed sredi polja žitnega.
Kot se griva tvoja lesketa.
Sarabi, pojdiva skupaj.
Kot dež z neba. -Naša družina nas bo čakala.
Kot obed sredi polja žitnega. -Pojdimo skupaj do tja.
Griva se tvoja lesketa. -Skupaj gremo do konca sveta.
Midva skupaj. -Saj s prijatelji vse se da.
Brat čaka, da ga spet najdem.
Moj brat ve, da čisto blizu sem.
Moj brat se vedno izgubi.
In po svoje hiti.
Če kje brata srečaš, mu povej,
da s prijatelji vse se da.
Vse se da.
Skupaj gremo.
Skupaj smo.
Na pot se odpravimo.
Ker če daleč bi rad,
je bolje skupaj.
Lepo je,
da gremo skupaj.
Ko smo prečkali Veliko dolino,
so bili lovci tik za nami.
Kiros. Nista več sama.
Zdaj je z njima levinja.
In opica.
Mufasa. Mufasa, pomagati mi moraš. -Pri čem?
Pri Sarabi, Mufasa.
Luč je, o kateri je govorila mama.
Kaj? -Izjemna je.
Najizjemnejša samica, kar sem jih srečal.
Ne vem, kaj naj ji rečem. S samicami si živel.
Prosim, povej, kaj naj ji rečem.
Pogovarjaj se z njo. Bodi, kar si.
Ne, Mufasa, ne razumeš. Tak nisem dovolj dober.
Ti ogromno veš.
Prav, prav.
Naj bo preprosto. Vprašaj jo kaj.
Točno, vprašam naj jo. To bo dobro.
Ja, odločen bodi. Kot da te ne zanima.
Ampak me zelo.
Omeni ji cvetlice. -Katere?
Iz njene doline. Povsod so rože.
Račnice se jim reče.
Z dolgim pecljem.
Čudovite so.
Kako pa to veš? -Ko gre mimo, jih voham na njeni dlaki.
Dobro, rože. In ne zanima me. -In še najpomembnejše pri vsem.
Poslušaj, ko ti govori. -Rože. In ne zanima me.
Samcem to nikakor ne gre. -Rože …
Oprosti, kaj si rekel?
Resno?
Slišal sem te, brat.
Ponosen boš name.
Vroče je, kajne?
Ja.
Rad poslušam. -Dobro.
Tudi zdaj poslušam. -Kaj pa?
Kar si rekla. -Samo ti govoriš.
Pa res.
Kot raca dišiš. -Kaj?
Roža.
Roža račnica.
Kako veš za te rože?
Skozi nos sem te vdihnil.
Voham jih.
Izjemno.
V naši dolini jih je ogromno.
Na tisoče, do koder seže pogled.
Nikjer ni lepšega kraja, Taka.
Je rekel, da diši kot raca?
In meni praviš pavijan?
Ne bi smeli biti tu. Selijo se, ko se ne bi smeli.
Ne razumem. -Zunanji!
To ni vaja, da bo jasno!
Nisem se prijavil za tole.
V redu je, varni smo. Na drugi strani so.
Ne! Skočijo lahko čez! Ujeti smo!
Kaj bomo zdaj? -Sloni se bodo borili za nas.
Le zakaj bi se? -Ker jih bom prosil.
Imaš boljši predlog?
Ja, gospod večni diplomat. Pripravi se na beg.
Kam pa gre?
Poslušajte me, prosim. Pomoč potrebujemo.
Recite kaj. Vašo pomoč potrebujemo, prosim.
Prihajajo!
Sarabi! Čakaj!
Sarabi, čakaj! Kam pa gre?
Proti panju pleza!
Kot sem rekla, pripravite se na beg!
Bežite! Vsi na drevje!
Le zakaj bežim?
Visokost, zdrži!
Zazu!
Sarabi!
Ostanite na položajih! Ni umika!
S tabo sem, s tabo sem.
Sarabi, s tabo sem.
Tako, ja. Pot pod noge, mucike.
Hvala, prijatelj.
Tukaj sva.
Sarabi.
Živa. Živa je!
Zakaj me tako gledata?
Z drevesa si padla.
Rešil ti je življenje.
Kdo? -Taka.
Taka te je rešil.
Kajne, brat?
Rešil si me?
Nisem te mogel pustiti.
Hvala ti.
Srečo imamo. Čebele bi nas skoraj ubile.
Rešile so nas.
Mufasa. -A res?
Ker se je zdelo, da so sloni podivjali.
Živi smo, ne? -Sloni bi se borili z nami.
Levi smo. Nihče nam ne bo pomagal. Vsaj ne tu.
Kam gre zdaj? -Onkraj samega obzorja.
Mufasa, hvala.
Rafiki, kdo so ti Zunanji?
Veš, iz različnih krdel pridejo.
Ko se skotijo, jih zavržejo, ker so drugačni od vseh.
Kot si bil ti? -Ja, kot sem bil jaz.
Ampak, Rafiki, zakaj se znašajo nad vsemi?
Včasih, ko te tvoja vrsta ne mara,
je to rana, ki najhuje boli.
Zaradi te bolečine
zasovražiš vse.
Vesela sem, da ti nisi tak, Rafiki.
Ja, malčica. Tudi sam sem vesel.
Živjo. Tudi midva sva tu. -Zakaj ni še naju v tej zgodbi?
Ker sem prepričan, da večjih izobčencev ni nikjer.
Daj, no! -Ja, nihče naju ne razume.
Večplastna oseba sem.
Veliko je poti v Milele.
Ta pa bo naša.
Pojdi. Pojdi, Mufasa.
Najdi večnost zase.
S tabo sem.
Sarabi, s tabo sem.
Hej, Rafiki.
Kaj pa počneš? -Svojo vizijo preverjam, Mufasa.
Te smem nekaj vprašati?
Koliko tvojih vizij se je uresničilo?
Do zdaj nobena. -Nobena?
A ni važno, kaj vidim, temveč kaj čutim.
Kako pa …
Kako veš, kdaj moraš zaupati občutku?
Milele je resničen.
Tukaj to čutim.
Vprašanje je,
Mufasa, kaj čutiš
tu.
Vreme se spreminja. Ne pade dovolj svežega snega.
Če bodo Zunanji našli sledi, bodo prišli v Milele.
Zazu, edino ti nam lahko pomagaš.
A si prepričan?
Veš, Rafiki je precej spreten in s palico je …
Zazu, s perutmi zabriši sledi, ko bomo šli na goro,
da ne bo ostalo nič.
Hej, vem, da zmoreš.
Ja, razumem. Prav imaš. Zmogel bom.
Dobro, sam proti zasneženi gori.
Kljunorožec mora rešiti prihodnost.
Mamica!
Pišuka, kako je mrzlo.
Kaj je že spet? Ne moremo se kar naprej ustavljati.
Nekako so zakrili sledi. -V snegu?
Ni mogoče.
Veličanstvo, kjer koli na gori so lahko. -Torej jih poiščite! Takoj.
Zazu, Zazu, Zazu.
Zazu, Zazu!
Poročam.
Zunanji so povsem izgubljeni.
Dobro si speljal, Mufasa. -Odlično opravljeno, Zazu.
Kot po navadi. -Vedel sem, da zmoreš.
Uspelo nam je.
Ne, tebi je.
Prebrisano, Mufasa.
Drug ob drugega se drgnemo. Čisto normalno.
Kdo bi se drgnil ob Zazuja?
Nihče. Potem pa grem. V izvidnico.
Zlezi gor, Rafiki.
Hej. -S tabo sem.
Ho monate, Mufasa. -Ja, s tabo sem.
Mufasa.
"S tabo sem."
Pritajen v senci, v smeri vetra, lahkih korakov.
Zanimiv lovski slog, Mufasa.
Pred spustom moramo nekaj pojesti.
Žal tu ni plena, da bi ga ulovil.
Vidiš pod tisto skalo? Cibetovka je, ki zapušča brlog.
Seveda vohaš cibetovko, skrito v snegu.
Ti, lev, ki zmore vse.
Kaj hočeš povedati s tem? -Da te vidim, Mufasa.
Ne razumem, o čem govoriš. -To pa verjamem.
Čeprav si pameten, lahko vidiš vse, razen sebe.
Kaj je to? Kaj hočeš povedati, Sarabi?
Cibetovka je v snegu točno tam, kot si rekel.
Ti si v vetru zavohal Zunanje.
Torej si ti zavohal rože v mojem krznu. -Samo ugibal sem.
Vohaš rože, ki rastejo v moji dolini.
Ne, to sploh ni možno.
Ti si me rešil.
Držal si me, pokril med stampedom, me tolažil. -Ne, Taka je bil.
"S tabo sem. S tabo sem, Sarabi."
Njega moram varovati. -Ti si bil.
Izgubljenega v vodi me je našel. Brat me je rešil. -Od začetka sem slutila.
V njem se pretaka kraljevska kri. -Mufasa.
To je njegova usoda. -Ne!
Usojeno mu je bilo, da te reši.
Povej mi, da si ti.
Vse odkar si prišla,
v sebi bijem težek boj.
A še huje je,
da tega ne morem skriti pred teboj.
Odrivam te proč. -Ne, nočem proč.
A čustva še močneje pridejo nazaj.
Govorim tja v en dan. -Vse, kar rečeš, je prav.
Vem, da sem tu, kjer mi je usojeno.
Vedno veš, kje moraš biti.
Ne, ne vem. -Kako hodiš, kako gledaš.
Vidiš me. -Kako ob meni počutiš se.
Ob tebi. -Ne skrivaj se pred menoj.
Reci, si ti? Saj vem, da si.
Kaj naj storim, kaj govorim? Kako vem, da to čutiva oba?
Reci, si ti? Saj vem, da si.
Zdaj pred teboj več ne tajim, razkril ti bom srce.
Kamor koli me nese pot,
opomnim se, da bo treba proč.
Ko najdem svoj dom,
vedno znova mi nekaj vzame ga.
Vidiš vse, kar vidim sam.
Ja, vidim. -Tvoja moč kakor sonce zažari.
Kot kraljica po poti stopaš.
Naj ne loči od tebe me nihče.
Reci, si ti? Saj vem, da si.
Znova povej, znova povej.
Reci, da vedno bom s teboj.
Reci, si ti? -Saj vem, da si.
Znova povej, znova povej.
Reci, da vedno boš z menoj.
Kjer prav je, tam si vedno ti. -Končno vem.
Kako hodiš, kako gledaš. -Vidim te.
Ljubezen, ki ob tebi čutim jo.
Ob meni, ob meni.
Znova povej, znova povej.
Reci, naj svet me ne skrbi.
Znova povej, znova povej.
To mi povej, kar si želim.
Znova povej, znova povej.
Odpri oči in me poglej.
Vem, da si ti.
Veš, da jo ljubim, brat moj.
Ničesar ne skrivam pred teboj.
Sam rešim te,
ti pa mi tako povrneš?
Kaj naj storim? Kje naj začnem?
Naj le pozabim, kar zdaj videl sem?
Bil je moj brat, ona moj sen.
Zdaj vse je uničeno in …
"Vse ji povej. Ve, da si ti."
Kaj si ji rekel? Kaj storil si?
Ko prestol nasledim, z njim njo dobim.
Se mi predniki smejejo?
Kaj rekli bi? Očeta več ni.
A prej vsaj moč je dal mi.
Ni ti zaupal!
Je mar spoznal, da tako me boš izdal?
Ko si se utapljal, jaz rešil sem te.
Zdaj mi dolguješ svoje življenje.
Zdaj jaz se utapljam, nimam več kam.
Pozabiti skušam udarec močan.
Nič več nimam brata,
vsega konec je.
Imam le ta sram, ta bes, ki nikoli
pobegnem jima
ne.
Prevara je orodje pravega kralja.
Na gori ni bilo kaj dosti hrane.
Do zdaj.
Povej, kako ste skrili sledi v snegu?
Ptič nam je pomagal.
Levom je pomagal ptič?
Kot bom jaz pomagal vam.
Ti boš pomagal nam?
Misliš, da potrebujemo pomoč ranjenega strahopetca?
Res sem kraljevske krvi,
vendar je Mufasa tisti, ki je ubil tvojega sina.
Mufasa vas je ujel tukaj,
na vsakem koraku vas je pretental.
Zdaj vas bom odpeljal do njih in v Milele.
Milele! Milele je le utvara, pravljica za mladiče.
Kar opici to povej.
Tja jih vodi.
Poglejte se.
Trop sestradanih volkov,
ki tavajo po strmi gori.
Ne najdejo sledi.
Le eno priložnost imate za maščevanje.
Mene!
Maščevanje.
Kaj pa tvoj oče?
Zaradi Mufase
nimam očeta.
On je kriv.
Res.
Izgubil si očeta
in jaz sina.
Taka, se nam boš pridružil?
Skupaj se lahko maščujeva oba.
V veselje mi bo,
kralj.
Taka!
Taka, kje si bil?
Na lovu.
Ničesar nisem ulovil, nisem tako všeč kot ti.
Ali moja mama.
Nekaj ti moram povedati. -Ne.
Jaz moram nekaj povedati tebi.
Zahvaliti se ti moram. Držal si obljubo Eshe in Obasi.
Taka. -Rešil si me, Mufasa.
In
ne bom pozabil, kaj si storil, brat moj.
Družba, pot dol sem našel tik za tistimi vrhovi.
Sem rekel kaj narobe?
Rafiki? -Ja.
Usodi se približujemo, Mufasa.
Zato se mora zemlja stresti.
Zdaj sem stomilijonkrat prepričan, kdo je Taka.
Iskreno povej. A sem jaz? -Če si preslišal, nisva v zgodbi.
Še cibetovka je več na zaslonu.
Mogoče bova v gledališki igri. -Ne, ne omenjaj je več.
Šel sem jo gledat. Samo lutka iz nogavic sem.
Gledat si jo šel? Brez mene?
Rafiki, sta Mufasa in Sarabi zaljubljena?
Zaljubljena? Ogabno. Ne razmišljam o tem niti si tega ne želim.
Kaj jima bo naredil Taka?
Malčica, Takino srce je bilo strto.
In zdaj je nastavil past.
Mufasa. Vidiš?
Ne morem verjeti.
Dežela onkraj svetlobe.
Dom.
Milele.
Ne morem verjeti!
Našli smo ga. Našli smo Milele.
Ja.
Našel si ga, brat. Kot najdeš vse.
Rafiki.
Drevo iz tvojih vizij.
Velikokrat sem ga videl.
In v vsaki viziji sem videl brata,
točno tu je stal.
Toda nikogar ni, Rafiki.
Sem si prišel, da bi našel dvojčka.
Njega so mi že zdavnaj vzeli.
V svojih sanjah sem videl brata.
Točno tukaj.
Prijatelja, družino.
Tebe sem videl!
Nevidno v tebi.
Videl sem Mufaso. -Mene?
Ja, tebe.
Svojega brata.
Mufasa. -Kako veš, kdo sem?
Vemo, da te Zunanji lovijo. Bojimo se, da si pripeljal nevarnost.
Ne, zakrili smo sledi.
Prisežem, da je Milele varen.
Nikoli ga ne bi namenoma ogrozil.
Ne bežite!
Ni se vam treba bati.
Nismo prišli po vas.
Prišli smo po Mufaso.
Ne, ne. Kako so prišli sem?
Ne dovolite, da nas spre!
Ne trudi se, Mufasa. Krog …
Krog je prekinjen. -Ne!
Mufasa, kaj počneš?
Boril se bom in drugim pokazal, da se lahko tudi.
Rafiki, ko boš slišal moj znak, mi jih pomagaj zbrati.
Seveda, brat.
Tu so še drugi levi. Poiščite jih.
Z veseljem, veličanstvo.
Mufasa, nisi sam.
Zdaj bom jaz postavila nekaj vprašanj.
Tukaj se lov konča, Mufasa.
Bratu se zahvali.
Puščal nam je sledi prask.
V zameno za svojo kožo.
To kraljestvo nam je dal. -Reci, da laže.
Prosil je, da ubijemo klateža. -Taka, prosim!
Jaz sem kraljevi sin.
Toda Sarabi je izbrala tebe. Tako kot moja mama.
In celo moj oče.
Rešil sem te, ti pa si me izdal!
Kaj si storil?
Tvoj brat sem! Bori se z mano!
Ukradel si mi usodo. In zdaj bo to tvoja.
Zdaj sodi med nas.
Mojemu sinu je bilo ime
Sadžu.
Sadžu!
Ta dežela bi morala biti njegova.
In zdaj ji bom vladal jaz. Brez usmiljenja.
Tale je moj.
Prosim, ne moremo se boriti sami.
Nič ne moremo. Enkrat so nas že pregnali iz našega doma.
Premočni so. -Borite se z nami.
Borite se za mladiče. Za prihodnost.
Katero prihodnost? Vse so nam vzeli.
In vedno bodo hoteli več.
Mufasa sem, klatež brez krdela.
Vendar stojim pred vami z dvignjeno glavo.
Vem, da vas je strah, a mi verjemite,
nič ne bo drugače, če se držimo samo svojih krdel
in nam ni mar za usodo drugih.
Zakaj naj bi se borili s tabo?
To je tvoj boj.
Danes so prišli nad nas leve. Zagotavljam vam,
da že zdaj, ko jim dovolite, da nas iščejo med vami,
razmišljajo, kako se bodo jutri lotili vas.
Boj enega leva ne bo spremenil usode Mileleja.
Ni leva, večjega od slona, močnejšega od bivola,
hitrejšega od geparda, višjega od žirafe.
Ni leva, ki leti tako daleč kot žerjavi in sokoli na nebu.
No, ne vidite?
Vsako bitje ima svoje mesto v krogu življenja.
Moj dih je vaš dih.
Vaš boj je moj boj.
Ne bom pokleknil pred zlom. Tudi vi ne smete.
Mufasa ima prav.
Milele je naš dom.
Borimo se ob Mufasi!
Skupaj se bomo borili za Milele!
Zdaj prihaja lev!
Od tega trenutka je vse,
kar obsije sonce, moje.
Moral nam boš vzeti.
Pa-pa.
Z napačnim kljunorožcem se igrate!
Kosilo je prišlo.
Umaknita se! Sem nadvse izurjen in včasih celo …
Kakšna sramota!
Saj imam krila, veš?
Taka!
Taka, prosim. Prosim!
Mufasa.
Ti si drzneš
izzvati mene?
Sina si mi vzel.
Mojo prihodnost.
Taka, nekega dne boš pokazal svoj pogum.
Kri za kri!
Prosim, ne ubij ga.
Nisem ga ubil jaz.
Ti si ga.
Prihajajo!
Zadnji levi.
Čas je, da izumrejo. Začeli bomo z najmlajšimi.
Zemlja se bo stresla.
V napad!
Mufasa.
Zamiži
in povej, kaj slišiš.
Kaj čutiš.
Mufasa!
Premagal je Zunanje.
Kralj Mileleja!
Je to on? Naš kralj?
Vaše veličanstvo.
Kralj Mileleja.
Moj kralj. -Visokost.
Veličanstvo. -Moj kralj.
Premagal je Kirosa!
Moj kralj. -Kralj? Ne, nisem kralj.
Dvignite glave. Ne, sem samo … Nič več kraljev.
Vsi smo eno. Prosim.
Prosim, dvignite glave.
Toda, Mufasa,
povezal si jih.
Pomagal si jim videti v sebi, kar so imeli za nevidno.
Ničesar ni bolj kraljevskega.
Ne, Rafiki.
Nisem kralj. Nisem kraljevske krvi.
Mar ne vidiš, brat moj?
Ni pomembno, kaj si bil,
temveč kar si postal.
Kralj Mileleja.
Brat moj,
nekaj lepega te čaka.
Je to lahko res?
Nemogoče.
Mufasa.
Kako je mogoče?
Imela sem sina Mufaso.
Povodenj mi ga je vzela.
Mama?
Ves čas sem upala.
Verjela.
Sin moj.
Sanjal sem o tem trenutku.
In zdaj se je uresničil.
O, Mufasa.
Toda oče?
Kje je oče?
V tebi živi naprej.
V tebi živi.
Sanjala sem, da bova nekoč znova skupaj.
Vedela sem, da boš prišel v Milele.
Sin moj.
Mufasa.
Mufasa, prosim, odpusti mi.
Izgnati ga moraš, gnada.
Dokler bom kralj,
bo moj brat dobrodošel tukaj.
Brat moj, res …
Vendar ne bom nikoli več
izrekel tvojega imena.
Ne morem.
Nočem.
Pa me kliči Skar.
Da ne bom pozabil, kaj sem storil.
Skar.
Veličanstvo.
Dobrodošel doma.
Veličanstvo.
No, Mufasa.
Tvoja družina te je le čakala v Mileleju.
Ja, Rafiki.
Res me je.
Zdaj je tvoj čas, Mufasa.
Rafiki, rada bi ga videla.
Želim si, da bi spoznala dedka.
Kot je Mufasa nekoč rekel tvojemu očetu,
poglej v nebo, Kiara.
Nekdanji veliki kralji so vedno tam.
Čakajo te.
Nočem, da odide, Rafiki. Nočem, da se konča.
Ne razumeš, Kiara?
Mufasa živi v tebi.
V tebi živi.
Očka!
Rafiki. -Neverjetna zgodba.
Enkratna. -Ne bi mogla biti boljša.
Vseeno imam nekaj pripombic.
Nekaj predlogov. Sprejmi jih ali ne. Sprejmi jih.
Očka! -Kiara!
Kiara.
Očka.
Kje je mami?
Miška, nekaj ti moram povedati.
Kaj? Se je mami kaj zgodilo?
Miška, tukaj sem. Nič mi ni.
Kje si bila?
Kiara, to je tvoj bratec.
Bratec? Brata imam?
Živjo, Kiara sem. Pazila bom nate.
Za vedno.
Malček, naj ti povem zgodbo.
Zgodbo o velikem kralju.
MUFASA: LEVJI KRALJ
Prevod pesmi Vesna Žagar
Prevedla: Miša Šavor