Pažvelk į žvaigždes.
Kai jausiesi vienišas,
didingi praeities karaliai
visada bus ten, jie parodys tau kelią.
Aš taip pat.
DŽEIMSO EARL DŽAUNSO ATMINIMUI
Draugai, greitai pasipildys mano šeima.
Šie namai, kuriai dalijamės, yra išsipildžiusi mano tėvo svajonė.
Ar ne nuostabu, jog mes su Nala galime toliau pildyti jo svajonę
ir prisidėti prie dar didesnio Gyvybės rato?
Nala, mano meile, atvykstu.
Simba…
Aš čia.
Atvyko sargybiniai!
Primename: nesame maistas!
Tikrai ne. Tiesiog esame du vaikinai,
vykstantys į darbą pro alkanų liūtų būrį,
Tai visiškai normalu. Tikrai nebijau.
Sargybiniai jūsų paslaugoms, Jūsų Didenybe…
Visų keturkojų būtybių valdove.
Ir to trikojo zebro valdove.
Ai, tiesa, Ronas. Tikra tragedija.
-Suėdė koją ir pabėgo. -Taip.
Ronas turi tris kojas. Vis tiek viena daugiau už mane.
-Ar tai kojos ar rankos? -Vaikinai.
-Nežinau. Manau, jog tai letenos. -Vaikinai.
-Manau, kad visos jos – kojos. -Vaikinai! Tai rimta.
Pabūkite su Kijara, kol grįšiu.
Nori pasakyti, pakvietei sargybinius pabūti auklėmis?
Pumba, turėtume tai aptarti, nes man nepatinka…
Pažadėjau jai, kad viskas bus gerai.
Gali ir taip auklėti vaiką.
Ji turės suaugti.
Ką dar jai pasakei? Kad užaugus galės tapti bet kuo?
Kad gyvenimas teisingas?
Reikia, kad elgtumėtės kaip suaugę, supratote?
Negąsdinkite Kijaros. Nepasakokite istorijų.
-Nepasakoti istorijų? -Palauk.
Žinau, kaip mąstote. Juk užaugau su jumis. Pažadėkite man.
Gerai. Žinai, ką? Gerai. Jokių istorijų.
Kalbėk už save, Pumba.
Ne. Vis tiek papasakosime istoriją.
Gerai, pasakysime, kad nepasakosime,
-bet iš tikrųjų papasakosime. -Ar jūs rimtai?
-Jis mūsų nesustabdys. -Viską aiškiai girdžiu.
Tėti.
Labas, mažyle.
Tėti, artėja audra, man baisu.
Noriu eiti su tavimi ir mama.
Nebijok, mano meile.
Kol manęs nebus, tave prižiūrės Timonas ir Pumba.
Būk drąsi, Kijara.
Būk drąsi.
Gerai! Paruošėme istoriją.
Randas pažvelgė į mus.
Žinojo, kad tai jau galas.
Užuodžiau baimę.
Užuodei mane, bet taip.
Jūs nugalėjote Randą?
O tada jį suėdėte?
Vienas iš skaniausių dalykų, kuriuos man teko suėsti.
Tėtis sakė, kad jis nugalėjo Randą.
Visi žinome, kad tavo tėtis – patologinis melagis.
Jis nuolat meluoja. Supranti?
Bijau. Noriu pas mamą ir tėtį.
Klausyk.
Nebijok, Kijara.
Gal padainuoti tau dainą?
Pumba, dar per anksti dainuoti dainą.
Tai padėjo Simbai. Jis galvojo, kad nužudė savo tėvą.
Po kelių sekundžių dainavo ir šoko.
Negaliu bet kada pradėti dainuoti. Turiu įsijausti.
Jis šešis metus dainavo tą dainą.
Visi ją dainavo.
-Žiūrėkite! -Ne!
Tai Ronas, trikojis zebras.
-Gelbėkitės! -Išgirdo, ką apie jį plepėjome.
Atleisk, Ronai. Tai tebuvo juokeliai. Tai – tik juokeliai!
Tai Rafikis.
Rafiki!
Mažyle, nėra dėl ko verkti.
Mano tėvai…
jie išėjo.
Pažvelk ten, mdogo.
Matai tuos baobabus, besiplaikstančius vėjyje?
Medžių šaknys labai stiprios, kaip ir tavo šeima.
Kaip ir kai susilaukė tavęs,
tavo tėvai išvyko į iškilmingą gimdymo vietą.
O kai jie sugrįš, Gyvybės ratas tau suteiks palaiminimą, Kijara,
kurio niekada nepamirši.
Moka šnekėti.
Jis viską papasakoja vizualiai.
Bet aišku, kodėl gyvena vienas.
Noriu kad praeitų audra, o tada pažadu, kad būsiu drąsi.
Pasakysiu tau paslaptį.
Kai tavo tėvas, Simba, buvo tavo amžiaus…
jis bijojo griaustinio ir slėpdavosi už karaliaus.
Kada jis nebesislėpė?
Viena dieną, kai buvo didelė audra…
tavo senelis, Mufasa, tavo tėvą nuvedė į Pasididžiavimo uolos viršūnę,
jis liepė jam atsistoti kartu su juo
ir riaumoti vėjyje.
Simba lėtai priėjo prie karaliaus.
Ir jie kartu riaumojo naktį.
Bet aš nesu tokia drąsi, kaip mano tėtis.
Niekada nebūsiu tokia, kaip Mufasa.
Ar tikrai?
Tada, manau, laikas tau papasakoti istoriją.
Apie liūtuką, kuris buvo ne didesnis už tave.
Apie liūtą, kuris nebuvo kilmingas.
Kuris visam laikui pakeitė mūsų gyvenimus.
Istorija! Gerai, kad atsinešiau svirplių.
Tik nepersiėsk. Mes oloje.
Ši istorija prasideda toli,
už kalnų ir šešėlių.
Kitoje šviesos pusėje.
Ten, visus kankino troškulys,
nes praėjo 20 pilnų mėnulių be lašelio vandens.
Bet kai dangus pagaliau prasivėrė…
tai viską pakeitė.
MUFASA. LIŪTAS KARALIUS
Mufasa.
Mufasa! Ateik pažiūrėti.
Mama, kas ta šviesa tolumoje?
Ji – labai ypatinga.
Už horizonto…
už paskutinio debesies danguje…
yra vieta, kurią vadiname Milele.
Milele?
Tai reiškia „amžinybė“.
Įsivaizduok karalystę, kurioje pilna gyvybės,
vandens ir maisto,
aplink vien žolė ir dangus.
Ar mes ten keliausime?
Taip, Mufasa.
Būtent ten ir keliaujame.
Bet galime būti ten ir dabar.
Galime užsimerkti.
Mus ten nuves sapnai.
Už horizonto
Už paskutinio debesies danguje
Žinau vietą
Įsivaizduok karalystę
Teka vanduo, žolė aukšta
Tai – ne sapnas
Kažkada ten keliausime
Vadiname ją Milele
Ji visada ten bus
Milele
Ji gyvuoja tavyje, gyvuoja manyje
Pamatysi
-Gyvybę, didingą ir mažą -Gyvybės ratas didelis
-Žinome, kad pakaks visiems -Pakaks visiems
Visada yra daugiau
-Ar jauti? -Ar jauti?
-Mes tave palaikome -Nebeklaidžiosime
-Kartu su mumis protėviai -Kaip nuolatinė tėkmė
-Tai ne sapnas, ar matai? -Begaliniame krante
-Ar augdamas rasi savo kelią? -Ar matai?
Mes ją vadiname
Milele
Ji visados ten
Milele
Mes ja vadiname
Milele
Ji visados ten
Milele
Ji gyvuoja tavyje, gyvuoja manyje
Esame laisvi
Milele
Oho.
Kas tai?
Lietus. Lietus!
Pagaliau lyja!
Tėti, lenktyniaukime iki šviesos!
Tu per greitas.
Niekada tavęs neįveiksiu.
Tavęs dar niekas neįveikė.
Žinau!
Mufasa! Greičiausias liūtukas pasaulyje.
Ačiū.
Mufasa…
Pakaks.
Mufasa, sugrįžk.
Mufasa, pasilik ten! Ateinu, sūnau.
-Tėti! -Mufasa!
Mufasa?
Mufasa, sugrįžk.
Sek paskui mano balsą.
Sek paskui mano balsą!
Mama!
Mufasa, uola per aukšta, bet gali kirsti užtvanką.
Nagi, Mufasa, tau pavyks.
Sek paskui mamos balsą.
Klausyk savo tėvo, Mufasa!
Klausyk mūsų!
Afija, jis ten.
-Mama! -Jis ten!
-Mama! -Mufasa!
Ženk žingsnį po žingsnio.
-Negaliu. -Gali. Aš čia pat.
Mufasa!
Mama?
Tėti?
Ar girdite mane?
Ar čia kas nors yra?
Mama?
Prašau.
Aš bijau.
Bijau.
Potvynio vanduo susijungė su tolima upe…
Ir nunešė Mufasą toli nuo jo tėvų.
Toli nuo visko, ką jis pažinojo.
Labas.
Aš Taka, Obasio sūnus. Kuo tu vardu?
Mufasa.
Man negalima kalbėtis su pašaliečiais,
bet turiu paslaptį,
labai noriu tau ją papasakoti.
-Kokią paslaptį? -Prisivirsiu košės.
Prašau, pasakyk.
Nežinau.
Pasakyk!
Gerai. Tave netrukus suės.
Nekenčiu paslapčių!
-Plauk! -Nemoku!
-Turi plaukti. -Nemoku plaukti!
Iškelk smakrą į viršų, o tada greitai bėk po vandeniu.
Nemoku!
Nagi, Mufasa. Greičiau!
Padėk man, Taka!
Liepiau tau manęs palaukti.
Aš dėl to nekaltas mama.
Atėjau atsigerti ir pamačiau jį plūduriuojantį.
Susipažink su Mufasa.
Tau pasisekė, kad krokodilai buvo jauni ir bailūs. Eime!
Negalime jo čia palikti.
Reikia laikytis taisyklių, Taka.
Obasis nepriims atklydėlio.
Aš nesu atklydėlis. Tiesiog pasiklydau.
Matai?
Jis tik pasiklydo.
Buvo potvynis.
Mano tėvai bandė mane išgelbėti.
Žinai, kurioje pusėje namai?
Namai?
Pasiklydęs sužinai kelią namo.
Vadink mane Eše.
Pavargau, Eše.
Eime, štai čia.
Eime, Mufasa.
Ar tai – Milele?
Ne, mielasis.
Norėjau prisnausti, Eše.
Iš svarbaus karališko miego
prikėlė bjaurus,
siaubingas, pykinantis atklydėlio kvapas.
Pasakyk, ką darome,
kai randame pašalietį?
Obasi, aš žinau.
Suėdame jį.
Bet aš jį radau tėtį. Išgelbėjau jo gyvybę.
Taka, mes nebendraujame su pašaliečiais.
Vienintelis svarbus ryšys – kraujas.
Girdėjau istorijas apie liūtus, dvigubai didesnius už mus.
Šie pašaliečiai
suės viską, kas pasipainios kelyje.
Ar panašu, kad jis gali tave suėsti?
Tas kvapas šlykštus.
Nemanau, kad galėčiau suėsti šį kibeti!
Aš nesu kibeti. Aš esu Mufasa.
-Ar žinai, ką reiškia „Mufasa“? -Ne.
Tai reiškia „karalius“.
Aš esu karalius.
Bėk, mažasis Mufasa,
jei nori išgyventi.
Jei bėgsiu, niekada manęs nepagausi.
Aš greičiausias liūtukas pasaulyje.
Mano tėtis taip sakė.
Taka, gavai iššūkį.
Jie lenktyniaus iki sudžiuvusio medžio ir atgal.
O kai princas jį nugalės,
aš jį pribaigsiu vienu kąsniu.
O jei Mufasa laimės?
Jei jis laimės, jis galės gyventi, Obasi.
Jis pasiliks su manimi.
Pažadu tai.
Pradėkime lenktynes!
Nerangus atklydėlis.
Bėk, Mufasa!
Nereikėjo taip pasielgti.
Taka – būsimas karalius.
Jis turi laimėti savo pirmąjį iššūkį.
Ne, Obasi. Kad taptum tikru karaliumi, turi tai užsitarnauti.
Neatimk šios galimybės iš jo.
Paskubėk.
Žinau dar vieną paslaptį, Mufasa.
Visados norėjau turėti brolį.
Sukčius!
Obasi!
Laikysi jį kartu su patelėmis.
Taka, kaip galėjai pralaimėti atklydėliui?
Šaunuoli, Taka.
Šaunuoli.
Sakei, kad esi greitas.
Turėjau leisti tau laimėti.
Na, kelias dienas nemiegojau, kol mane nešė bangos…
Eime, Mufasa. Paišdykaukime.
Kai tapsiu karaliumi
Joks gyvūnas neužstos man kelio
Neužstos man kelio
-O mano brolis -Mano brolis
Kai tapsiu karaliumi Visada mane palaikysi
-Cha! Nejaugi -Teisingai
-Kai tapsiu karaliumi -Kai tapsi karaliumi
Joks gyvūnas mūsų neišgąsdins
Mūsų neišgąsdins
-Ir mano brolis -Mano brolis
Mūsų grobis gali pabėgti bet nepasislėps
Saugokitės
Pirmyn
Ar mama sakė, kad galite taip vėlai lakstyti?
Ji nieko nesakė
Pasislėpk, eime
Ar tėtis sakė, kad galite taip toli lakstyti?
Gerai, mes pakeliui
Mes pakeliui, bėk Pirmyn
Ar mama sakė, kad galite taip vėlai lakstyti?
Jūs labai aštrūs
Tikrai taip, eime
Ar tėtis sakė, kad galite taip toli lakstyti?
Sugalvok norą pažvelgęs į žvaigždę Aš sakau
Kad visados norėjau turėti brolį
Visados norėjau turėti brolį, tokio kaip tu
Ir aš visados norėjau turėti brolį
Aš visados norėjau turėti brolį
Visados norėjau turėti brolį, tokio kaip tu
Matai tą medį?
Tie paukščiai stebi, kas vyksta pasaulyje
Kas vyksta pasaulyje
-Ak, broli -Mano broli
Kai tapsiu karaliumi, jie darys taip, kaip liepsiu
Galbūt tu žvelgi į juos iš aukšto
-Bet jie yra laisvi -Nepagausi manęs
Niekas nevaldo, kur jie skrenda
Niekas nežvelgia į mane iš aukšto
Jie žvelgia į mus iš aukšto, broli
Kai kuriuos gali vaikyti bet jų nepagausi
-Gerai, man atsibodo, eime -Eime
Ar mama sakė, kad galite taip mokytis?
Turime surasti būdą, surasti savo grobį
-Gerai, palauksiu -Eime
-Ei -Girdėjau, jo tėtis sakė,
Kad nenori pasilikti šio atklydėlio
Pabandyk tai pasakyti prie manęs
Ką sakei apie mano brolį?
Tai – ne atklydėlis, o mano brolis
Pasitrauk nuo mano brolio, aš taip tau liepiu
Jei užgausi mano brolį
Susipažinsi su jo brolio nasrais
Tokios taisyklės dėl mano brolio
Kur jis dingo?
Visados norėjau turėti brolį
Dar prisimenu savo mamą
Vienas metų laikas seka kitą
-Visi dainuoja mano broliui -Ei
-Dėl brolio padaryčiau bet ką -Ei
-Netrukus tapsiu karaliumi -Ei
-Su savo broliu šalia -Ei
-Visados norėjau turėti brolį -Ei
-Dabar pasikliauname vienas kitu -Ei
-Bėgant metų laikams -Ei
-Ei, Mufasa -Taip, Taka?
-Lenktyniaukime iki kitos pusės -Ei
Lenktyniaukime iki kitos pusės Cha!
Atbėga drambliai!
Bėkite, jei norite išgyventi!
Čigaru pašoko 6 metrus į viršų.
Tai – naujas rekordas.
Obasi, jie vėl tai padarė.
Tavo sūnūs – gyva bėda.
Šis – ne mano sūnus.
Jie abu siaubingi.
Šiam atklydėliui draudžiama būti šalia Pavėsio medžio.
Mes su Mufasa tiesiog žaidėm.
Jūs niekada nebūsite broliais.
Grįžk pas pateles
ir nesiartink prie mano sūnaus.
Tavo motina, priima kiekvieną driežą,
kalbasi su prašuoliuojančiais žiogais.
Noriu eiti su juo.
Nori būti su patelėmis?
Tavo vieta – su patinais.
Jis medžioja kartu su mama.
Viena dieną jis tave išduos.
Taip elgiasi atklydėliai.
Mufasa niekada taip nepasielgtų.
Nusiramink.
Visa tai bus tavo, mano sūnau.
Tu tapsi karaliumi.
Taigi susikaupk.
Mokykis iš kiekvieno mano veiksmo.
Vėl miegi.
Taip daro patinai.
Saugome savo šeimą miegodami.
Tai…
Tai – jėga.
Jėga?
Kodėl sustojome?
Užsimerk.
Pasakyk, ką girdi.
Ką jauti.
Už išdžiuvusio ežero ganosi kaimenė antilopių.
Maždaug už pusės dienos kelio nuo čia?
Iš kur žinai, kad tai nėra gazelės?
Jų žingsniai per sunkūs.
-Jos per lėtai juda. -Kas dar?
Nagi. Sugebėsi.
Kai vėjas atsitrenkia į jų ragus, jis pakyla į viršų,
o ne į šonus. Tai tikrai antilopių ragai.
Šaunu.
Kas, Mufasa? Kas negerai?
Kartais kai ką užuodžiu.
Vos jį pajaučiu.
Jis primena namus.
O tada jis dingsta.
Mufasa, tavo tėvai dar gyvi. Galime juos surasti.
Aš juos praradau, Eše.
Švaistai laiką taip mane mokydama.
Bet joks kitas patinas be tavęs neturi šių įgūdžių.
Obasis niekada manęs nepriims.
Niekada nebūsiu jo giminė. Jo šeimos narys.
Priklausai mano šeimai. Jei pamatytų, koks tu talentingas…
Galbūt man patinka būti atklydėliu.
Jokių taisyklių ar atsakomybės.
Man pasisekė, Eše.
Ką turi omenyje, Mufasa?
Niekada neturėsiu būti toks, kaip Taka.
Niekada neturėsiu tapti karaliumi.
Ar jis pasakė: „jokių taisyklių ar atsakomybės“?
Atstumtasis, kuris bijo vandens, niekada nesimaudo.
Reiškia, jis kvepia kaip aš.
Nieko gero.
Manau, tai reiškia, kad jis toks, kaip mes.
-Na štai. -Atėjo mūsų laikas!
-Tai – mūsų akimirka. -Vienas, du, vienas, du…
Hakuna Mufasa
Koks nuostabus vardas
Hakuna Mufasa
Jis ne šiaip sau kokia mada
Jis reiškia…
-Stop! -Ką?
Liaukitės.
Gerai. Rafikis teisus. Gausime laiškų iš teisinio skyriaus.
Tie vanagai paims viską, ką turime.
O tiesą sakant, mes nieko neturime.
Pažiūrėkite. Mes – nuogi gyvūnėliai.
Aišku, kodėl man nuolat šalta.
-Jie to nori! -Nagi, Pumba.
Pabaikime.
Hakuna Mufasa
Tylos!
Kijara – muzikos snobė.
Rafiki, pasakok toliau.
Vėliau tą pačią dieną, Ešė mokė Mufasa medžioti poromis.
Bet kai Taka slapta stebėjo,
kažkas siaubingo pradėjo medžioti juos.
Mufasa, bėk!
Eše!
Mama.
Mama!
Eše!
Nesustok, Mufasa.
Jie puola kaklą!
Viskas gerai, Mufasa.
Viskas gerai.
Drąsiai pasielgei, Mufasa.
Ačiū.
Eše…
Kas atsitiko?
Ar susižeidei?
Jie buvo didžiuliai. Balti kaip vaiduokliai.
Nepanašūs į nieką, ką esu mačiusi.
Obasi.
Jei Mufasa nebūtų buvęs šalia…
Taka.
Aš tau labai skolingas, Mufasa.
Mums reikia pasiruošti.
Jie yra pavėjui, už mažiau nei dienos kelio.
Ne.
Negali to žinoti.
Nusiųsk žvalgą, pamatysi,
kad jie ateina pas mus.
Čigaru.
Tėti, prašau, leisk man paaiškinti.
Ne. Ne dabar.
Taka, ateik.
Kur mano sūnus?
Ten buvo jaunas liūtas, Jūsų Didenybe.
Jis kovojo su Šadžiu.
Bet tu sugrįžai.
Tu išgyvenai.
Mane sunkiai sužeidė. Pažadu, kad sakau tiesą.
-Tiesą? -Taip, tiesą.
Tiesa stovi už tavęs.
-Buvo kitų, Jūsų Didenybe. -Ne.
Bet tik vienas paliko kraujo ant jo karčių.
Reiškia, jis paliko Šadžiu mirti.
O pats išsigelbėjo.
Ar šis jaunas liūtas buvo jų karalius?
Jis paprastas prasčiokas.
Atsakyk man!
Ar jis buvo jų karalius?
Ne, Kiros, tu esi vienintelis karalius.
Paprastas liūtas?
O tu palikai mano sūnų mirti?
Mane sužeidė. Neturėjau kito pasirinkimo.
Prašau, turite manimi tikėti.
Be reikalo manęs bijai.
Niekados nesužeisčiau savojo.
Ačiū, Jūsų Didenybe.
Ši malonumą
suteiksiu joms.
Jūsų Didenybe! Ne. Kiros!
Kiros!
Niekas negali sužinoti, kad pabėgai. Kad pabėgai nuo savo motinos.
Tai neįvyko, Taka. Supranti?
Bet aš nežinojau. Tiesiog išsigandau.
Tai nesvarbu. Turime apsaugoti giminę.
Apsaugoti ją meluojant? Tėve, tai – apgavystė.
Apgavystė – puikaus karaliaus įrankis.
Taka…
Karaliai turi taip elgtis.
Bet aš nesu karalius.
Aš – tik tavo sūnus.
Obasi!
Čigaru.
Obasi!
Aš čia. Ką pamatei?
Jie pakeliui čia, Obasi.
Jų dvigubai daugiau.
Jie didžiuliai,
o didžiausias – Kiros, jų siaubingas karalius.
Pašaliečiai.
Istorijos buvo teisios.
Turime apsaugoti giminę, Eše.
Šios šeimos ateitį.
Taka, tu esi ši ateitis.
Ateitis? Tėti, ką nori pasakyti?
Išsiunčiu tave iš čia.
Toli nuo čia.
Išeisi ir pradėsi naują gyvenimą.
Turi su juo eiti, Mufasa,
kad įrodytum savo ištikimybę.
Jie atvyks auštant.
Kur mes eisime, Eše?
Be tavęs neturiu namų.
Mufasa, jūs kartu su Taka. Tai…
-Tai yra namai. -Eše…
Mufasa, pažvelk.
Už šviesos…
Žinai, ką matau?
Matau vietą, apie kurią pasakojo mama, vietą už upės galo.
Už giliausio kanjono ir kalnų,
vietą už pačio horizonto.
Tokius žalius laukus…
tokius tobulus…
kad juos pamačius pamatai…
Milele.
Taip. Amžinybę.
Tėvai dažnai kalbėdavo apie Milele. Mama sakė, kad mes ten keliavome.
Nesupranti, Mufasa?
Turi toliau keliauti.
Turi tęsti kelionę į šią šviesą.
Prašau, Eše. Negaliu tavęs prarasti.
Visada tave mylėsiu, Mufasa.
Bet tavo šeima vis dar tavęs laukia.
Jaučiu juos.
Žinau, kad ir tu juos jauti.
Eik.
Eik, Mufasa. Surask kelią namo.
Mama, prašau, atleisk man. Maldauju tavęs.
Nėra ko atsiprašinėti.
Turėsi progą pademonstruoti savo drąsą, Taka.
Eikite abu.
Suraskite savo vietą
Gyvybės rate.
Jie paliko savo šeimą ir daugiau su jais nebesusitiko?
Ši istorija mane slegia.
Manipuliuoja mano emocijomis.
Štai blogiausia dalis.
-Kas? -Baigėsi svirpliai.
Gal tai tik į gerą.
Reikia nueiti į tualetą prieš antrajį veiksmą.
Palaukite manęs.
Grįžau.
-Pumba, nusiplovei kanopas? -Taip.
-Pumba? -Nusiploviau.
-Pumba? -Vis tiek vėliau
-ant jų vaikščiosiu. -Pumba?
Rafiki, ar atėjo pašaliečiai?
Taip.
Medžiotojos nuvedė Kiros į Karalių slėnį,
Obasis ir Ešė juos pasitiko.
Kuris iš jūsų karalius?
Nėra priežasties man mesti iššūkį.
Ar tai panašu į iššūkį, karaliau?
Tarp liūtų galioja taisyklės.
Nebegalioja.
Kol vadovavai šiai šeimai, subūriau armiją.
Tavoji šeima – paskutinė
Karalių slėnyje, o tai reiškia,
jog viskas, ką nutvieskia šviesa, priklauso man.
Bus vienas valdovas.
Vienas Liūtas Karalius.
Dediesi karaliumi, bet tik snaudi pavėsyje
Praradai formą, nebijai
Mėnulis rieda padangėje
Naktį ar dieną
Jis niekam nepaklūsta
Aš taip pat
Paskerdei mano sūnų
Tikiuosi, greitai bėgi
Nes mane pamatysi paskutinį
Prieš atsisveikindamas
Na štai, iki
Ropškis į medžius Kirsk sausumą ir jūrą
Priversiu tave atsisveikinti
Viską pasigrobsiu, cha! Iki
Viskas, ką nutvieskia šviesa
Gyvybės ratas – melas
Gražus būdas pasakyti
Jog egzistuoja plėšrūnai ir aukos
Danguje sukasi grifai
Jie tave stebi paslapčia
Nemano, kad tau pasiseks
Ir aš nemanau
Vadovauju savo šeimai
Bėk ir pasislėpk
Nes mane pamatysi paskutinį
Prieš atsisveikindamas
Na štai, iki
Ropškis į medžius Kirsk sausumą ir jūrą
Kol atsisveikinsi
Ar atsisveikinsi?
Iki, nes aš atkeršysiu
Jei aš – paskutinis savo giminės atstovas
Turiu būti stiprus
Atsisveikink
Priversiu tave atsisveikinti
Iki
Turime paskubėti. Jie mus seks.
-Taka! -O jei tu klysti?
O jei jiems viskas gerai?
Dabar jie gyvuoja tavyje.
Sek paskui mane, broli.
Turime eiti…
kartu.
Bėk, Mufasa.
Bėk!
Medžiotojos.
Koks mūsų planas?
Lėkti kiek kojos neša!
Štai čia!
Link medžių.
Įstrigome. Turime plaukti.
Ne, turime kautis.
Žūsime, jei kausimės.
Bet nuskęsime, jei plauksime.
Gerai, nenorėjau to daryti,
-bet įsakau tau plaukti! -Ką?
Prisiekei ištikimybę. Įsakau tau plaukti.
Taka, dabar ne laikas juokauti.
Kuris iš jūsų nužudėte mano sūnų?
Aš. Mane lydintis liūtas – atklydėlis. Paleiskite jį.
Kiros, tai nėra atklydėlis.
Jo venomis teka giminės kraujas.
Paskutinis karaliaus sūnus?
Akis už akį.
Jie artinasi!
Ką darysime?
Rasime pranašumą?
Kokį dar pranašumą? Mes ant akmens vandenyje!
Taka, viskas baigta. Pulsime karalių.
Mufasa, aš pasiruošęs.
Tik dar vienas dalykas.
-Koks? -Iškelk galvą!
Taka!
Tai buvo prasta idėja.
Mufasa!
-Mufasa, mes gyvi. -Taip!
Man pavyko. Aš mus išgelbėjau.
Ką sakei?
Gerai.
Daugiau jokio vandens.
Galite juos susekti upėje?
Suseksime juos bet kur.
Jie gali bėgti, bet nepasislėps.
Tik noriu įsitikinti, mūsų šioje istorijoje nėra?
Panašu, kad Kiros mane nustelbia.
Taip. Jaučiuosi, lyg niekas nekreipia į mane dėmesio.
Yra daug istorijų su mumis. Papasakok vieną iš jų!
Galiu kai ką pasiūlyti?
Gal netraumuok vaiko. Papasakok apie surikatą.
Rafiki, žinau, kuo taps Taka.
Aš irgi. Tai akivaizdu.
Bet kad būtų tikrai aišku, pasakyk man.
-Ar jis taps Simba? Manimi? -Pumba.
Pala, ar aš esu Obasis?
Nesąmonė. Bet jei rimtai, man kilo klausimas.
Ar aš esu Taka?
Vėl tai padariau.
Kartų neskaičiuoju, bet vėl tave išgelbėjau!
Žinau, kad tau sunku tai ištarti, bet galėtum padėkoti.
Nori padėkos už tai, kad nustūmei mane nuo krioklio?
Taip. Prašom.
Klausyk, aš nekaltas, kad patinki krokodilams.
Nesakyk to.
Vėl tai padariau. Vėl…
Mufasa.
Ar tai jie? Pašaliečiai?
Ne. Ji netoliese.
„Ji“?
Nėra kur bėgti.
Mes tave užuodžiame.
Užuodžiate?
Visą naktį jus persekiojau.
Negali būti.
Tada kodėl tris kartus jus apsukau šiame miške…
kol klaidžiojote?
Kokia gėda.
Na, tai plano dalis, taigi…
Vis dar manai, kad bijau?
-Kodėl mus seki? -Ieškau savo šeimos.
-Kas jiems nutiko? -Atėjo pašaliečiai.
Keli iš mūsų paspruko, bet jūs vieninteliai, kuriuos mačiau.
Geriau eikit.
Palauk! Prašau.
Aš vardu Taka.
Obasio sūnus.
Žinau, ką reiškia viską prarasti.
Keliaukime kartu. Padėsime tau.
Man nereikia pagalbos.
Bet nieko nebeturi.
Ji turi kai ką. Labai ačiū.
Tai – Zazu. Nesuėskite jo.
Girdėjote, ką sakė. Neėskite manęs.
Kaip naujas Karališkas sargas,
mandagiai paprašysiu nešdintis.
Ačiū, kad užsukote.
Tavo karalius pasamdė tau sargą paukštį?
O tu gerai moki skraidyti?
Man reikėjo žvalgo.
Zazu buvo paskutinis pasirinkimas.
Na, priešpaskutinis.
Renkantis iš iguanos Alberto ir manęs…
Jo Didenybė pasirinko pavaldinį su sparnais.
Taip tapau vyriausiu princesės žvalgu.
Manau, mano trečioji tarnybos diena einasi puikiai.
Sarabi, tikriausiai taip pat manai.
Kaip toli manai nueisi su paukščiu?
O kaip toli jūs du genijai manote nueisite klaidžiodami?
Iki pat Milele.
-Milele – tik mitas. -Tai nėra mitas.
Gyvybės ratas ir pasakiškos kaimenės.
-Ieškai to, kas neegzistuoja. -Rimtai? Nieko nebus.
Nežinau, ar Milele egzistuoja, bet dabar
tai – vienintelė mūsų viltis.
Mums nereikia vilties. Mums reikia maisto.
Šaunuolis, broli. Puiku.
Kažkokia bėda medžiuose. Pirma mano sutikta bėda
ir aš pasitraukiu. Neskrisiu ten. Pasiliksiu čia pat.
Nagi, Sarabi. Panašu, kad atkeliauja vakarienė.
Sarabi, jei galiu pasisakyti.
Jis sako tiesą, Jūsų Didenybe.
Bet kita vertus, jis – alkanas liūtas, kuris nori mane suėsti…
taigi negaliu apsispręsti.
Viską apsvarsčius, manu, sekėsi neblogai.
Kijara, dabar istorijoje pasirodysiu aš.
Rafiki.
Tvarkos! Tvarkos Babuinų kongrese.
Trečią naktį iš eilės į mūsų medžių įsiropštė gepardas.
Vos nepasiglemžė mūsiškio.
Dėl to kaltas Rafikis.
Iškvietė pabaisą savo sapnais.
Reikia visiems laikams išvyti Rafikį kartu su jo vizijomis.
Rafikis bandė jus įspėti.
Jo sapnai iškviečia mūsų priešus Kalba su dvasiomis, iškviečia velnią.
-Apie ką tu šneki? -Yra taip padaręs.
Jo brolį išvijo iš šių pačių medžių,
niekas daugiau jo nebematė.
Rafikis tebuvo vaikas.
Vaikas, kuris gimė su šluba koja. Bet kažkaip jis išgyveno?
Rafikis rado vandens per sausrą.
Kas tave, Inaki, gydė, kai sirgai?
Jis kalbasi su vabzdžiais, bendrauja su Mėnuliu.
Zala, žinai kas atsitiks, jei išvysi jį iš medžių.
Jis – amelaaniwa!
Mūsų prakeiksmas.
-Tai netiesa. -Jam čia nevieta.
Visi, sutinkantys su išvijimu, uždenkite vieną akį.
Kaip gali juo pasitikėti?
Nepasitikiu juo ir jo magija!
Jam čia nevieta.
Jis ne babuinas. Niekada nebus mūsiškis.
Jis ne mūsiškis.
Atėjo tam laikas.
Ne, palauk.
Kur tu eisi?
Ten, kur seniai reikėjo eiti.
Surasti tai, kas prarasta.
Savo šeimą.
Vienas neišgyvensi.
Niekas to nesugebėtų.
Bet yra, kaip yra.
Ak, Rafiki.
Akys niekada neužmiršta to, ką pamatė širdis.
Viskas gerai.
Gali bandyti pabėgti, bet toli nepabėgsi.
Kam man nuo jūsų bėgti?
Nes mes – liūtai.
Tikri liūtai!
Blusa gali liūtui prišaukti daugiau bėdų, nei liūtas blusai.
Nemanau, kad supranti, kas įvyks.
Niekur nepabėgsi.
Eisiu į priekį.
Abejoju.
Lengva viskuo abejoti, kai nieko nežinai.
Galime tiesiog tai pabaigti?
Jei pulsite mane, niekada nerasite Milele.
Pala, ar pasakei Milele?
Aš ten keliauju. Link šviesos.
Daug kartų ten lankiausi sapnuose.
Ten manęs laukia brolis.
Mačiau medį.
Galiu tai įsivaizduoti.
Vėl būsime drauge.
Kodėl turėtume tikėti babuino sapnu?
Kartais teturi sapną.
Vienintelę tiesą, kuri gyvuoja tavyje.
Lyg didaus karaliaus prisiminimas.
Iš kur apie tai žinai?
Gerai. Padėk nusigauti iki Milele, o mes leisime tau gyventi.
-Sutarėme? -Ne.
Ką? Kodėl.
Rafikis leis jums gyventi.
Man jau pakaks!
Taka, nesuėsk jo.
Nuostabu. Dar vienas atklydėlis, kurio negalime suėsti.
Tikiesi, kad seksime paskui šį babuiną
iki vietos, kurios niekas nėra matę?
Geriau eisiu viena.
Vienas pagaliukas galbūt rūks,
bet jis niekada nedegs.
Gerai, dabar mūsų penki,
gal pasakykime po smagų faktą apie save?
Aš pirmas pasakysiu.
Buvau įsimylėjęs flamingą.
Niekada nesu to sakęs garsiai.
Jie išėjo.
Taip, reikia paskubėti, pamatyti karalystes.
Mes užsiėmę. Paskubėkime.
Pala, dabar tu esi istorijos žvaigždė?
Kažkam pabodo būti antraeiliu, ar ne?
Staiga istorijoje dažnai minimas Rafikis.
Net susikūrei sau brolį.
-Taip. -Kas toliau? Pajuokausi?
Dar nusibezdėsi? Nes aš taip darau.
Negali papasakoti Mufasa istorijos
be Rafikio.
Dabar jis kalba apie save trečiuoju asmeniu.
Greitai pardavinės savo kvepalus.
Aš vienintelis čia turiu savo kvapą.
Kvapas vadinasi „Pumba“,
teko girdėti, kad jis gana šlykštus.
Mama? Tėti?
Jei girdite mane, sugrįžkite namo.
Prašau.
Sugrįžkite namo.
Mama?
Milele.
Mama!
Rafiki.
-Ką tu darai? -Žvejoju.
Sėdi užsimerkęs ant akmens.
Mano akys atvertos. Tik vokai uždaryti.
Kodėl kalbuosi su babuinu?
Aš nesu babuinas. Aš – mandrilas.
Neįsižeisk, bet beždžionė yra beždžionė.
O atklydėlis yra atklydėlis.
Ką turi omenyje?
Kad mes abu tokie patys.
Mes visiškai nepanašūs.
Gerai pasižiūrėk. Aš esu liūtas.
Liūtas, kuris bijo vandens, savo atspindžio.
Kuris negali miegoti dėl to, ką mato sapnuose.
Bijai savo sapnų, Mufasa.
Bijai to, ką juose matai.
Matau savo tėvus.
Visur juos jaučiu.
Kitaip ir negali būti, Mufasa.
Visados juos jausi.
Girdžiu savo motinos balsą.
Ji man sako, kad keliaujame į Milele…
Bet be jos jaučiuosi pasimetęs.
Tavo kelionė – ne sapnas, Mufasa.
Tavo motina tau rodo kelią,
ten, kur keliauji, laukia šeima.
Ką darai?
Mes alkani.
Nebuvo jos laikas.
Vietoj to žuvis leido mums dalintis vandeniu.
Turiu kai ką pranešti.
Dabar rytas.
Pranešimo pabaiga.
Pasidalijusi žemė – pasirinkimas.
Eiti aplinkui ar žemyn?
Apsispręsti jums.
Pažvelk, už šviesos.
Už giliausio kanjono.
„Už giliausio kanjono“
Turime leistis žemyn.
Kodėl? Dėl kažkokios pasakos?
Akmenys paslėps mūsų pėdsakus.
Saugiau eiti aplinkui.
Užuodžiu jų kvapą.
Nieko neužuodi, tik priėmei babuiną, kuris nusišneka.
Aš esu mandrilas.
Gaištame laiką.
Užsimerk.
Ką?
Pasakyk, ką matai. Ką jauti.
Vėjyje nieko nėra.
-Ne, jie eina pro krūmus. -Kas jie?
Patelės priekyje. Nagi.
Apie nieką negalvok. Susikaupk.
Susikaupiau.
Jis teisus.
Turime leistis žemyn.
Oho.
Dabar daug pagaliukų degs kaip viena ugnis.
Nagi. Turime paskubėti.
Ir aplankyti karalystes.
Aplankyti karalystes!
Jei nori keliauti greitai, keliauk vienas
Štai kelias
Pradėk kelionę
Bet jei nori toli nukeliauti
Turime laikytis kartu
Kol kas viskas puiku
Turime laikytis kartu
Tavo tėvas liepė tavimi rūpintis
O dabar keliaujam bala žino kur
Kartais reikia pažvelgti iš viršaus
Žinau, kad tu man padėsi
Sausuma ar oru
Jei nori keliauti greitai, keliauk vienas
Dieną ir naktį
-Štai kelias -Gal ir keliausiu
-Pradėk kelionę -Taip, nejaugi
Bet jei nori toli nukeliauti
Turime laikytis kartu
Kol kas viskas puiku
Turime laikytis kartu
Surasiu savo šeima
O iki tol keliausiu kartu
Keliausiu kartu iki galo
Juk daug lengviau drauge
Surasiu savo šeima
O iki tol keliausiu kartu
-Keliausiu su tavimi iki galo -Praskrendu
Juk daug lengviau drauge
Lyg debesys ir lietus
Kaip mulas kviečių lauke
Kaip aukso atspalvis tavo karčiuose
Sarabi, tau ir man lemta būti kartu
-Kaip debesys ir lietus -Surasime savo šeimą
-Kaip mulas kviečių lauke -Iki tol keliausime kartu
-Aukso atspalvis karčiuose, Sarabi -Surasime kelią iki tikslo
-Tau ir man lemta būti kartu -Juk daug lengviau drauge
-Brolis laukia, kol jį surasiu -Surasime savo šeimą
-Brolis žino, kad atkeliauju -Iki tol keliausime kartu
-Mano brolis linkęs pasiklysti -Surasime kelią iki tikslo
-Ir pasiklysti, klausyk, -Iki tikslo
-Jei pamatysi mano brolį, primink jam -Juk daug lengviau drauge
Juk daug lengviau drauge
Juk daug lengviau
-Nekeliausime vieni -Nekeliausime
-Eime -Eime
-Keliu -Keliu
-Nes nukeliausime toli -Ei
Turime laikytis kartu
-Kol kas viskas puiku -Ei
Turime laikytis kartu
Einant Didžiuoju slėniu,
medžiotojos sekė kiekvieną mūsų judesį.
Kiros. Jie nevieni.
Su jais liūtė.
Ir beždžionė.
Mufasa.
Mufasa. Turi man padėti.
Kaip?
Dėl Sarabi, Mufasa.
Ji – šviesa, apie kurią kalbėjo mano mama.
-Ką? -Ji ypatinga.
Pati nuostabiausia patelė, kurią man teko matyti.
Nežinau, ką jai pasakyti. Visą gyvenimą praleidai su patelėmis.
Prašau, pasakyk, ką turėčiau pasakyti.
Tiesiog pasikalbėk su ja. Būk savimi.
Ne, Mufasa.
Tu nesupranti. Manęs pačio neužteks.
Tu…
viską išmanai.
Gerai jau.
Kalbėk paprastai. Užduok jai klausimą.
Gerai. Užduoti klausimą. Puiku.
Pasitikėk savimi. Elkis, lyg tau nerūpi.
Bet man labai rūpi.
-Papasakok jai apie gėles. -Kokias gėles?
Jos gimtajame slėnyje pilna gėlių.
Jos vadinamos kartuolėmis.
Jų stiebai ilgi.
Jos labai gražios.
Iš kur tai žinai?
Kai ji praeina, užuodžiu jas jos kailyje.
Gerai.
Gėlės. Elgtis lyg man nerūpi.
-Gėlės. Elgtis lyg man nerūpi. -Pasakysiu svarbiausią dalyką.
-Lyg man nerūpi. -Klausykis…
-Gėlės. Elgtis lyg man nerūpi. -…kai ji kalba.
-Patinams tai sunkiai sekasi. -Gėlės…
Atsiprašau. Ką sakei?
Rimtai?
Girdėjau tave, broli.
Didžiuosiesi manimi.
Labai karšta, ar ne?
Taip.
Man patinka klausytis.
Gerai.
-Dabar klausausi. -Ko?
-To, ką sakei. -Bet juk šneki tu.
Taip.
-Karčiai kvepi. -Ką?
Kaip gėlė.
Kartuolė.
Iš kur žinai apie šias gėles?
Patekai į mano nosį.
Užuodžiu jas.
Nuostabu.
Mūsų slėnyje pilna šių gėlių,
jų ten tūkstančiai.
Tai – pati gražiausia vieta, Taka.
Ar jis ką tik pasakė, kad ji karčiai kvepia?
O tu mane vadini babuinu.
Jų neturėtų čia būti.
Migracijos keliai ne tie.
-Nesuprantu… -Pašaliečiai!
Tai tikras pavojus! Noriu, kad būtų aišku,
nesutikau į tai veltis.
Viskas gerai. Mes saugūs.
Jie kitoje pusėje.
Ne!
Jie gali peršokti!
Įstrigome!
Ką darysime?
Drambliai kausis su mumis.
Kodėl taip manai?
Nes aš jų paprašysiu.
Turi geresnę idėją?
Taip, ponia Pirma klausinėsime.
Pasirenkite bėgti.
Kur ji nubėgo?
Sveiki. Paklausykite, prašau. Mums reikia jūsų pagalbos.
Galite pasikalbėti? Mums reikia jūsų pagalbos. Prašau.
Jie atbėga!
Sarabi! Palauk!
Sarabi! Palauk! Kur ji nubėgo?
Bėga link avilio!
Juk liepiau pasirengti bėkit!
Bėkite!
Lipkite į medžius!
Kodėl bėgu?
Jūsų Didenybe, laikykitės!
Zazu!
Sarabi!
Ginkitės!
Nepasitraukite!
Laikau tave.
Laikau.
Sarabi, laikau tave.
Teisingai. Bėkite, kačiukai.
Ačiū, drauge.
Štai čia.
Sarabi.
Ji gyva!
Kodėl spoksote į mane?
Iškritai iš medžio.
Jis tave išgelbėjo.
Kas?
Taka.
Taka tave išgelbėjo.
Ar ne, broli?
Tu mane išgelbėjai?
Turėjau kažką daryti.
Ačiū.
Mums pasisekė.
Tos bitės vos mūsų visų nepribaigė.
Tos bitės mus išgelbėjo.
-Mufasa. -Rimtai?
Nes tai buvo panašu į dramblių spūstį.
-Juk mes gyvi, ar ne? -Drambliai būtų kovoję su mumis.
Mes liūtai.
Niekas mums nepadės kovoti.
Tik ne čia.
Kur jis eina?
Už horizonto.
Mufasa, ačiū.
Rafiki…
Kas tie pašaliečiai?
Pašaliečiai yra kilę iš daug šeimų.
Kai jie gimsta,
jų nekenčia, nes jie nepanašūs į kitus genties narius.
Kaip tu ir tavo gentainiai?
Taip, kaip aš.
-Bet, Rafiki? -Taip?
Kodėl jie nori visus skriausti?
Kartais, kai panašiausi į tave tavęs nemyli…
tai gali sukelti labai daug skausmo.
Ir dėl šio skausmo
pradedi visko nekęsti.
Džiaugiuosi, kad tau taip nenutiko, Rafiki.
Aš irgi dėl to džiaugiuosi.
Mes juk irgi čia.
Taip, kodėl mūsų nėra istorijoje,
lyg būtume patys didžiausi pašaliečiai.
-Nagi! -Mus nuolat ne taip supranta.
Mano vidinis pasaulis labai sudėtingas.
Yra daug kelių, kurie veda į Milele.
Bet šis bus mūsų.
Eik, Mufasa.
Surask savo amžinybę.
Laikau tave.
Sarabi, laikau tave.
Ei, Rafiki?
Ką darai?
Patvirtinu savo viziją, Mufasa.
Galiu tavęs kai ko paklausti?
Kiek tavo vizijų jau išsipildė?
-Kol kas nei viena. -Nei viena?
Svarbu ne tai, ką matau, o – ką jaučiu.
Bet…
Iš kur žinai, kada reikia klausytis nuojautos?
Milele egzistuoja.
Jaučiu tai čia.
Svarbu tai,
ką tu jauti,
ten, Mufasa?
Oras pasikeitė.
Nebėra pakankamai šviežio sniego.
Jei pašaliečiai ras mūsų pėdsakus, jie juos nuseks iki Milele.
Zazu, dabar tik tu gali mums padėti.
Ar jūs tuo įsitikinę?
Maniau,
kad Rafikis atrodo talentingas, o su ta lazda…
Zazu, gali sparnais
paslėpti mūsų pėdsakus,
kol kopsime į kalną.
Tu tai sugebėsi.
Taip.
Taip. Tu teisus. Sugebėsiu.
Gerai. Aš prieš sušalusį kalną.
Vienas ragasnapis, kuriam patikėta išgelbėti ateitį…
Mamyte!
Vaje, kaip šalta.
Kar dabar atsitiko?
Negalime nuolat sustoti.
Jie kažkaip paslėpė pėdsakus.
Sniege?
Tai neįmanoma.
Jūsų Didenybe, jie gali būti bet kur ant šio kalno…
Suraskite juos!
Tuoj pat.
Zazu, Zazu, Zazu
Zazu, Zazu!
Turiu kai ką pranešti.
Pašaliečiai visiškai pasimetę.
Puiku, Mufasa.
Šauniai padirbėjai, Zazu.
Kaip visada.
Žinojau, kad sugebėsi.
Šauniai padirbėjome.
Ne, tu šauniai padirbėjai.
Gerai sugalvojai, Mufasa.
Dabar trinamės vienas į kitą. Tai visiškai normalu.
Kas nori pasitrinti su Zazu?
Niekas. Išeinu.
Apsižvalgysiu.
Palaikysiu tave, Rafiki.
-Ei. -Palaikysiu.
Ho monate, Mufasa.
Taip, palaikysiu.
Mufasa…
„Laikau tave.“
Pasislėpęs šešėliuose, už vėjo, žengi lengvai.
Įdomus medžiojimo stilius, Mufasa.
Prieš leidžiantis turime ką nors suėsti.
Deja, čia nėra ką medžioti.
Matai po tuo akmeniu?
Tuoj iš savo uolos išlįs civeta.
Aišku, kad gali užuosti civetą, pasislėpusią sniege.
Tu, liūtas, kuris viską sugeba.
Ką nori pasakyti?
Pastebėjau tave, Mufasa.
Nežinau, apie ką tu kalbi.
Tuo tai tikiu.
Nes nors tu labai gudrus,
pastebi viską išskyrus save.
Kas tai?
Kas tai, Sarabi?
Sniege civeta būtent ten, kur sakei.
Ir tu vėjyje užuodei pašaliečius,
o tai reiškia, kad tu užuodei gėlių kvapą mano kailyje.
Tiesiog atspėjau.
Užuodei būtent tą gėlę, kuri iš mano slėnio.
Ne, tai neįmanoma.
Tu mane išgelbėjai.
Laikei mane, apdengei nuo spūsties, guodei mane.
Ne, tai padarė Taka.
„Laikau tave. Laikau tave, Sarabi.“
-Esu čia tam, kad apsaugočiau jį. -Tai buvai tu.
Jis mane ištraukė iš vandens. Mano brolis mane išgelbėjo.
Jutau tai nuo pat pradžių.
-Jis turi karališko kraujo. -Mufasa.
-Tai – jo likimas. -Ne!
Jo likimas buvo išgelbėti tave.
Prisipažink, kad tai buvai tu.
Nuo tada, kai atsiradai
Bėgau nuo kažko giliai viduje
Tai baisiau, nei galvojau
Nes kai pažvelgiu tau į akis, Nebegaliu pasislėpti
-Stumiu tave šalin -Neatstumk manęs
Bet jausmai grįžta dar stipresni
-Nežinau, ką sakyti -Žinai, ką pasakyti
Bet žinau, kad būtent čia man vieta
Taip, kaip tu žinai, kur tavoji vieta
-Nežinau -Tai, kaip judi, kaip matai
-Tu matai mane -Tai, kaip jautiesi su manimi
-Šalia manęs -Daugiau nesislėpk nuo manęs
Prisipažink, kad tai tu Žinau, kad tai tiesa
Ką man sakyti? Kur man eiti?
Iš kur man žinoti, kad jauti tą patį?
Prisipažink, kad tai tu Žinau, kad tai tiesa
Tyliai ir žemai, paleidžiu tai, leidžiu tau suprasti, jog tai manyje
Kad ir kur klajočiau
Primenu sau, kad neužsibūčiau per ilgai
Kai tik atrandu namus
Kažkaip juos prarandu
Bet tu matei tai, ką aš mačiau
-Matau tave -Tavyje slypi stiprybė
Kurios lengvai nepaslėpsi
Judi lyg karalienė, tikra valdovė
Neleisk niekam to iš tavęs atimti
Prisipažink, kad tai tu Žinau, kad tai tiesa
Pakartok tai prašau
Pasakyk, kad visados būsi kartu
-Prisipažink, kad tai tu -Žinau, kad tai tiesa
Pakartok tai prašau
Pasakyk, kad visados būsi kartu
-Tiesiog žinai, kur tau vieta -Dabar žinau
-Tai, kaip judi, kaip matai -Matau tave
Meilė, kuria jaučiu tau esant šalia
Šalia manęs
Pakartok, pakartok tai prašau
Pažadėk, kad pasaulis neįsikiš
Pakartok tai prašau
Pasakyk tai, ką noriu išgirsti
Pakartok tai prašau
Atsimerk ir štai
Žinau, kad tai tu
Žinai, kad myliu ją, broli
Nieko neslepiam nuo vienas kito
Išgelbėjau tau gyvybę
O tu šitaip man atsidėkojai?
Ką man daryti? Ką tai reiškia?
Kaip pamiršti tai, ką pamačiau?
Jis buvo mano šeimos narys, o ji – mano karalienė
Dabar šiai svajonei galas…
„Pasakyk jai, kad tai tu! Ji žino, kad tai tu!“
Ką tu jai pasakei? Ką padarei?
Aš turiu paveldėti sostą, ji turi atitekti man!
Ar protėviai juokiasi, aš…
Ką jie pasakytų? Tėvo nebėra
Bet pirma jis suteikė man stiprybės gyventi toliau
Jis niekada tavimi nepasitikėjo!
Ar jis žinojo, jog mane taip išduosi?
Išgelbėjau tave, kai skendai
Suteikiau gyvybę, gyvenai mano sąskaita!
O dabar aš rituosi į bedugnę
Bandau pabėgti nuo to, ko negaliu užmiršti
Brolį praradau
Viskas baigta
Teturiu šią gėdą ir pyktį
Nuo kurio negaliu
Pabėgti
Apgavystė – puikaus karaliaus įrankis.
Iki šiol ant šio kalno
nebuvo daug maisto.
Papasakok, kaip paslėpėte pėdsakus sniege?
Mums padėjo paukštis.
Liūtams padeda paukštis?
Kaip aš jums padėsiu.
Tu mums padėsi?
Manai, mums reikia sužeisto bailio pagalbos?
Galbūt turiu karališko kraujo,
bet Mufasa nužudė tavo sūnų.
Dėl Mufasos
įstrigote čia,
tai jis jus apgudravo.
Nuvesiu jus tiesiai pas jį ir į Milele.
Milele!
Tai tik pasaka, kurią pasakoja liūtukams.
Papasakok tai beždžionei.
Tai jis juos ten veda.
Pažvelkite į save.
Lyg badaujantys vilkai,
įstrigę kalne.
Pėdsakų nėra.
Tik vienas šansas atkeršyti.
Aš!
Kerštas…
O kaip tavo tėvas?
Mufasa kaltas,
kad praradau tėvą.
Tai jis dėl visko kaltas.
Taip.
Praradai tėvą,
o aš – sūnų.
Taka, ar prisijungsi prie mūsų?
Galėsime kartu atkeršyti.
Su malonumu,
Karaliau.
Taka!
Taka, kur dingai?
Medžiojau.
Nieko neradau,
bet man niekada nesisekė taip, kaip tau.
Ar mano motinai.
-Turiu tau kai ką pasakyti. -Ne.
Tai aš turiu kai ką tau pasakyti.
Norėjau tau padėkoti.
Ištesėjai pažadą Ešei ir Obasiui.
-Taka… -Išgelbėjai mane, Mufasa.
O aš…
niekada nepamiršiu to, ką padarei, broli.
Bičiuliai! Už tų viršūnių radau kelią, kaip nusileisti.
Ar aš ką nors prišnekėjau?
Ei, Rafiki?
Taip.
Artinamės prie likimo, Mufasa.
Dėl to turi sudrebėti žemė.
Gerai, dabar tikrai tikrai žinau, kas tas Taka.
Sakyk atvirai, jis aš, ar ne?
Jei pamiršai, mūsų šioje istorijoje nėra.
Manau, civeta buvo svarbesnė.
-Gal mus įtrauks į pjesę. -Ne, nebeminėk pjesės.
Aš ją mačiau.
Mane vaidino milžiniška lėlė.
Tu ją matei? Kodėl manęs nepakvietei?
Rafiki, ar Mufasa ir Sarabi įsimylėjo?
Meilė?
Skamba šlykščiai, nenoriu to ir nenoriu apie tai nuolat mąstyti.
Ką Taka jiems padarys?
Mažyle, sudužo Taka širdis.
O dabar jis paspendė spąstus.
Mufasa. Ar matai?
Negaliu patikėti.
Kita šviesas pusė.
Namai.
Milele.
Negaliu patikėti.
Mes ją radome. Radome Milele.
Taip.
Tu ją radai, broli. Visada viską randi.
Rafiki.
Tai – medis iš tavo vizijų.
Daug kartų mačiau šį medį…
Kiekvienoje vizijoje štai čia
stovėjo brolis.
Bet čia nieko nėra, Rafiki,
o atvykai čia surasti savo dvynio.
Jo senai nebėra.
Bet sapne mačiau brolį.
Kuris stovėjo štai čia.
Draugą, šeimos narį.
Mačiau tave.
Tai, ko negali matyti akimis.
Mačiau Mufasa.
Mane?
Taip.
Mano broli.
Mufasa.
Iš kur žinote kas esu?
Žinome, kad pašaliečiai jus medžioja, bijome, kad paskui tave atseks bėdos.
Ne. Mes paslėpėme savo pėdsakus.
Pažadu, Milele yra saugi vieta,
nedaryčiau nieko, kas galėtų jai sukelti pavojų.
Nebėkite.
Jums nėra ko bijoti.
Atėjome čia ne jūsų.
O dėl Mufasa.
Kaip jie čia atėjo?
Neleiskite jam mūsų suskaidyti.
Bergždžiai stengiesi, Mufasa. Ratas…
Rata žlugęs.
Ne!
Mufasa, ką darai?
Kovosiu, parodysiu jiems, kad jie irgi gali kovoti.
Rafiki, pakviesk juos, kai išgirsi mano signalą.
Taip, broli.
Čia yra kitų liūtų.
Suraskite juos.
Su malonumu, Jūsų Didenybę.
Mufasa, nesi vienas.
Atėjo mano eilė pirma paklausinėti.
Čia baigsis medžioklė, Mufasa.
Padėkok savo broliui.
Jis paliko randų kelią, kuriuo atsekėme.
Susitarė su mumis, kad išgelbėtų savo kailį.
-Atidavė mums šią karalystę. -Pasakyk man, kad jis meluoja.
Paprašė, kad paskerstume atklydėlį.
Taka, prašau!
Aš – karaliaus sūnus.
Bet Sarabi pasirinko tave.
Kaip ir mama.
Kaip ir mano tėvas.
Išgelbėjau tave, o tu mane išdavei!
Ką tu padarei?
Aš – tavo brolis, kovok su manimi!
Pavogei mano likimai.
Tai aš tau padovanojau tavąjį.
Jis dabar mūsiškis.
Mano sūnaus vardas buvo
Šadžius.
Šadžius!
Visa tai turėjo priklausyti jam.
Dabar tai valdysiu be pasigailėjimo.
Palikite jį man.
Prašau. Negalime patys vieni kovoti.
Bergždžia kovoti.
Jie jau išvijo mus iš mūsų šeimos žemės.
-Jie pernelyg stiprūs. -Kovokite su mumis.
Kovokite dėl savo jauniklių. Dėl savo ateities.
Kokios ateities? Jie jau pasiglemžė viską, ką turėjome.
Ir jie pasiglemš dar daugiau.
Aš esu Mufasa, atklydėlis be šeimos…
bet stoviu priešais jus.
Nenulenkęs galvos.
Žinau, jog bijote, bet pasitikėkite manimi.
Niekas nepasikeis, jei liksime atskiri savo gentyse
ir mums nerūpės, kas atsitiks kitiems.
Kodėl turėtume tave palaikyti?
Tai – tavo kova.
Šiandien jie atėjo liūtų,
bet jei leisite jiems dabar mūsų čia ieškoti,
rytoj jie ateis čia jūsų.
Vieno liūto viltis nepakeis Milele likimo.
Nėra liūto, kuris būtų didelis kaip dramblys, stiprus kaip galvijas,
greitas kaip gepardas ar aukštas kaip žirafa,
liūto kuris gali skrisdamas viską matyti
kaip gervės ir vanagai padangėje.
Ar nesuprantate…
Kiekviena būtybė turi savo vietą Gyvybės rate.
Mano dvasia yra jūsų dvasia.
Jūsų kova – mano kova.
Nepasiduosiu blogiui ir jūs neturėtumėte pasiduoti.
Mufasa teisus.
Milele mūsų namai.
Turime palaikyti Mufasa!
Kovodami kartu už Milele būsime stiprūs!
Štai atbėga liūtas!
Nuo šios akimirkos…
Viskas, kas nutvieksta šviesos, priklauso man.
Turėsi tai pasiimti.
Iki.
Užsipuolėte ne tą ragasnapį!
Atskrido pietūs.
Pasitraukite! Esu laibai gabus ir kartais…
Kokia gėda.
Žinok, turiu sparnus.
Taka!
Taka, prašau. Prašau!
Mufasa.
Drįsti…
mesti man iššūkį?
Atėmei iš manęs sūnų.
Mano ateitį.
Turėsi progą pademonstruoti savo drąsą, Taka.
Akis už akį.
Prašau. Nežudyk jo.
Aš jo nenužudžiau.
Tai tu jį pasmerkei.
Jie ateina.
Paskutiniai liūtai.
Laikas juos išnaikinti.
Pradėsime nuo jauniausių.
Žemė drebės.
Pulkite!
Mufasa.
Užsimerk…
ir pasakyk, ką girdi.
Ką jauti.
Mufasa!
Jis įveikė pašaliečius.
-Milele karalius! -Milele karalius!
Ar tai jis? Mūsų karalius.
Jūsų Didenybe.
-Milele karalius. -Milele karalius.
Milele karalius.
-Mano karaliau. -Jūsų Didenybe.
-Mano karaliau.
Įveikė Kiros!
-Mano karaliau. -Karalius?
Ne. Nesu karalius.
Pakelkite galvas.
Ne. Ne! Jokių karalių.
Mes visi esame lygūs. Prašau.
Pakelkite galvas.
Bet, Mufasa,
tu juos suvienijai.
Padėjai jiems pamatyti tai, ko akimis nepamatysi.
Už tai nėra nieko kilmingiau.
Ne, Rafiki.
Nesu karalius. Neturiu kilmingo kraujo.
Argi nesupranti, broli?
Svarbiausia ne tai, kuo buvai,
o tai, kuo tapai.
Milele karaliumi.
Broli…
Tavęs laukia kai kas gražaus.
Ar tai tikra?
Negali būti.
Mufasa.
Kaip tai įmanoma?
Turėjau sūnų, vardu Mufasa.
Jį nusinešė didysis potvynis.
Mama?
Niekada nepraradau vilties.
Visada tikėjau.
Mano sūnau.
Svajojau apie šią akimirką.
O dabar svajonė išsipildė.
Ak, Mufasa.
O tėtis?
Kur tėtis?
Dabar jis gyvuoja tavyje.
Gyvuoja tavyje.
Visada svajojau, kad būsime kartu.
Žinojau, kad tai bus Milele.
Mano sūnau.
Mufasa.
Mufasa, prašau, atleisk man.
Turi jį išvyti, pone.
Kol būsiu karaliumi,
mano brolis turės čia vietą.
Broli, aš…
Bet daugiau niekada
nebeištarsiu tavo vardo.
Negaliu.
Nebeištarsiu.
Tada vadink mane Randu.
Kad nepamirščiau to, ką padariau.
Rande.
Jūsų Didenybe.
Sveikas sugrįžęs namo.
Jūsų Didenybe.
Mufasa…
Pasirodo, kad vis dėlto Milele tavęs laukė šeima.
Taip, Rafiki.
Tikrai taip.
Dabar tavo laikas, Mufasa.
Rafiki, norėčiau su juo susitikti.
Norėčiau susitikti su savo seneliu.
Kaip kartą Mufasa tarė tavo tėvui…
Pažvelk į dangų, Kijara.
Ten tavęs visados lauks
didūs praeities karaliai.
Nenoriu, kad jis išeitų, Rafiki. Nenoriu, kad tai pasibaigtų.
Argi nesupranti, Kijara?
Mufasa gyvuoja tavyje.
Jis gyvuoja tavyje.
Tėti!
-Rafiki. -Buvo neįtikėtina.
-Tobula. -Nėra prie ko prisikišti.
Vis dėlto, turiu kelias pastabėles.
Kelis pasiūlymus. Gali pasinaudoti arba ne. Bet geriau pasinaudok.
-Tėti! -Kijara!
Kijara.
Tėti.
Kur mama?
Turiu tau kai ką papasakoti.
Ką? Ar mamai kas nors nutiko?
Mažute, aš čia, man viskas gerai.
Kur buvai?
Kijara…
Tai – tavo naujasis brolis.
Brolis?
Turiu brolį?
Labas. Aš esu Kijara. Rūpinsiuosi tavimi.
Amžinai.
Mažyli…
Papasakosiu tau istoriją.
Apie didį karalių.
MUFASA. LIŪTAS KARALIUS
Subtitrus vertė: Beatričė Lapytė