Погледни към звездите.
Когато се почувстваш самотен,
великите царе от миналото
винаги ще са там и ще ти посочват пътя.
Там ще съм и аз.
В ПАМЕТ НА ДЖЕЙМС ЪРЛ ДЖОУНС
Приятели, дойде време семейството ми да се увеличи.
Домът, който споделяме, е сбъднатата мечта на баща ми.
Колко е хубаво, че с Нала продължаваме тази мечта
и възвеличаваме кръговрата на живота.
Нала, любов моя, идвам при теб.
Симба,
тук съм.
Тук съм.
Охраната пристигна!
Любезно напомняме, че ние не сме храна.
Не, не. Ние сме двама типове,
на път за работа през куп гладни лъвове.
Нещо съвсем нормално, не съм вцепенен от ужас.
Охраната се явява по служба, Ваша Светлост, Ваше Височество…
Владетелю на всички четириноги.
И на онази трикрака зебра.
Вярно, Рон. Каква трагедия.
Гризнат и зарязан.
И пак има повече крака от мен.
Не са ли ръце?
Знам ли, май са лапи. - Хей.
Моите май са крака. - Сериозно, слушайте.
Стойте с Киара, докато се върна.
Нима охраната ти беше призована, за да бъдем бавачки?
Пумба, трябва да го обсъдим, не ми харесва…
Обещах й, че всичко ще е наред.
Колко отговорно.
Някой ден ще порасне.
Не й ли каза, че може да е каквото поиска?
И животът е честен?
Искам да се държите зряло.
Не плашете Киара и най-вече - никакви истории.
Без истории? - Я чакай.
Знам какво ви се върти в ума. Обещайте ми.
Добре де, знаеш ли какво? Няма да има истории.
Говори за себе си.
Тихо, ще й разкажем, разбира се.
Ще му обещаем, че няма,
но ще й разкажем. - Сериозно ли?
Чувам ви отлично.
Татко.
Здравей, мъниче.
Идва буря и ме е страх.
Искам да дойда с теб.
Не се бой, любов моя.
Тимон и Пумба ще те наглеждат.
Бъди храбра, Киара.
Бъди храбра.
Така, подготвили сме ти история.
Скар ни погледна.
Знаеше, че това е краят.
Надушвах страха.
Беше от мен, но да.
Двамата сте победили Скар?
И сте го изяли?
Направо си облизах пръстите.
Татко каза, че той победил Скар.
Добре де, всички знаем, че баща ти е голям лъжльо.
Лъже като разпран, ясно?
Страх ме е, искам мама и татко.
Слушай, слушай.
Не се бой, Киара.
Искаш ли да ти изпеем песен? И раз…
Пумба, прекалено рано е за песента.
Симба мислеше, че е убил баща си,
а след миг пееше и танцуваше.
Не мога просто да запея, трябва да се настроя.
Той пя шест години.
Че кой не пя?
Не! - Това е Рон - трикраката зебра.
Бягай! - Чул е какво говорим за него.
Извинявай, Рон, само се шегувахме!
Рафики е.
Рафики!
Няма защо да плачеш, мъниче.
Родителите ми
заминаха.
Погледни навън, мдого.
Виждаш ли как се веят баобабите?
Корените им са много силни, също като твоето семейство.
Както направиха и с теб,
родителите ти заминаха за обредните родилни поля.
Щом се завърнат, кръговратът на живота ще ти донесе благословия, Киара,
която никога не ще забравиш.
Много е добър.
Как образно разказва само.
Ясно защо живее сам.
Само да отмине бурята и обещавам да съм храбра.
Чуй една тайна.
Когато баща ти Симба беше колкото теб,
той се боеше от мълнии и се криеше зад царя.
Кога престана?
Един ден по време на силна буря
дядо ти Муфаса заведе татко ти на върха на Лъвската скала,
каза му да стои до него
и да вие на вятъра.
Симба бавно пристъпи до царя
и двамата заедно реваха в нощта.
Аз не съм храбра като татко.
И никога няма да съм като Муфаса.
Нима?
Значи е време за история.
История за лъвче не много по-голямо от теб.
Лъвче, родено без капка благородна кръв.
Но то щеше да промени живота ни завинаги.
История! Добре че си взех щурци.
Само по-леко, в пещера сме.
Тази история започва далеч отвъд
планините и сенките от другата страна на светлината.
Там всичко умираше от жажда,
защото двайсет луни не беше паднала и капчица дъжд.
А когато небето най-сетне се отвори,
това щеше да е съдбовно.
МУФАСА ЦАР ЛЪВ
Муфаса.
Муфаса, ела да видиш.
Мамо, каква е онази светлина?
Тя е много специална.
Отвъд хоризонта,
отвъд последното облаче в небето
има място, наречено Милеле.
Милеле?
Означава "навеки".
Представи си царство, изпълнено с живот,
вода, храна,
трева и небе, докъдето поглед стига.
Ще отидем ли там?
Да, Муфаса.
Натам сме се запътили.
Но можем да сме там още сега.
Затваряме очи
и сънищата ни отнасят там.
Отвъд хоризонта,
отвъд последния облак в небето,
има място познато.
Представи си едно царство.
Блика вода, висока трева…
То не е сън.
Някой ден там ще идем.
Наричаме го Милеле.
То е винаги там.
Милеле.
То живее в теб и в мен,
ще видиш.
Живот - голям и малък. - Кръговратът на живота не е малък.
Знаем, че там има за всички. - Има за всички.
Винаги има и още.
Почувства ли го? - Почувства ли го?
На твоя страна сме. - Не ще се скитаме вече.
Предците си в себе си носим. - Като прилив безкраен…
Това не е сън, виждаш ли? - …на бряг безконечен.
Откриваш ли ти своя път? - Съзираш ли го?
Наричаме го
Милеле.
То е винаги там.
Милеле.
Наричаме го
Милеле.
То е винаги там.
Милеле.
То живее в теб и в мен.
Свободни сме.
Милеле.
Какво е това?
Дъжд!
Най-сетне дъжд!
Татко, ще те надбягам.
Много си бърз.
Не съм те побеждавал.
Никой не може да те победи.
Знам!
Муфаса - най-бързото лъвче в света.
Благодаря ти.
Муфаса,
стига толкова.
Муфаса, върни се тук.
Муфаса, стой там, идвам!
Татко! - Муфаса!
Муфаса?
Ще те уловя на завоя.
Слушай гласа ми!
Ориентирай се по гласа ми!
Мамо!
Муфаса, скалата е много висока, прекоси при бента.
Хайде, Муфаса, ще успееш.
Слушай гласа на майка си.
Послушай баща си, Муфаса!
Послушай ни!
Афия, той е там.
Мамо! - Там е!
Мамо! - Муфаса!
Внимателно, стъпка по стъпка.
Не мога. - Можеш, тук съм.
Муфаса!
Мамо?
Татко?
Чувате ли ме?
Има ли някой там?
Мамо?
Моля ви.
Страх ме е.
Придошлата вода се вляла в далечна река
и отнесла Муфаса далеч от майка му и баща му,
далеч от всичко, което познавал.
Здравей!
Аз съм Така, син на Обаси. Ти как се казваш?
Муфаса.
Не може да говоря с изгнаници,
но имам тайна,
която много искам да ти кажа.
Каква е тя? - Ще загазя.
Моля те, кажи ми.
Не знам.
Казвай!
Добре де. Ще бъдеш изяден.
Ненавиждам тайни!
Плувай! - Не мога!
Трябва да плуваш. - Не умея!
Дръж главата горе и върви във водата много бързо.
Не мога!
Давай, Муфаса, по-бързо!
Помогни ми, Така! Помощ!
Казах ти да ме чакаш.
Не съм виновен, мамо.
Дойдох да пийна вода и го видях да се носи.
Запознай се с Муфаса.
Добре че крокодилите са малки и още се боят. Да вървим!
Не можем да го оставим.
Има си правила, Така.
Обаси няма да приеме скитник.
Не съм скитник, просто се изгубих.
Чу ли?
Просто се е изгубил.
Имаше потоп.
Нашите опитаха да ме спасят.
Знаеш ли накъде е домът ми?
Домът ти ли?
Да се изгубиш, означава да научиш пътя.
Наричай ме Еше.
Уморен съм, Еше.
Хайде, насам.
Идвай, Муфаса.
Това ли е Милеле?
Не, скъпи.
Опитвах се да подремна, Еше.
Най-важната царска дрямка
беше прекъсната от противната,
гнусна, отблъскваща воня на скитник.
Срещнем ли изгнаник,
припомни ми какво правим.
Обаси, знам.
Изяждаме го.
Но, татко, аз го намерих и го спасих.
Така, не общуваме с изгнаници.
Единствената истинска връзка е кръвната.
Чувал съм за лъвове двойно по-големи от нас.
Тези изгнаници
поглъщат всичко по пътя си.
Изглежда ли да се кани да те яде?
Вони отвратително.
Едва ли ще мога да изям това кибети.
Не съм кибети, а Муфаса.
Знаеш ли какво значи "Муфаса"? - Не.
Означава "цар".
А царят съм аз.
Затова тичай, малки Муфаса,
спасявай се.
Побегна ли, няма да ме хванеш.
Аз съм най-бързото лъвче. Така каза татко.
Така, ето ти предизвикателство.
Ще тичат до изсъхналото дърво и обратно.
А щом принцът го победи,
ще го погълна цял.
Ами ако победи Муфаса?
Ако победи, ще живее, Обаси.
Ще остане с мен.
Имаш думата ми.
Нека надбягването да започне!
Непохватен малък скитник.
Тичай, Муфаса!
Това не беше нужно.
Така е бъдещият цар.
Той трябва да победи.
Не, Обаси. За да е истински цар, трябва да го заслужи.
Не му го отнемай.
Побързай.
Имам още една тайна, Муфаса.
Винаги съм искал брат.
Измамник!
Обаси!
Ще го държиш при женските.
Така, как можа да изгубиш от един скитник?
Браво, Така.
Браво на теб.
Нали каза, че си бърз?
Оставих ти се.
Не съм спал от дни, а водата…
Все едно, идвай. Време е да правим бели.
Щом стана цар,
не ще препречи никой моя път.
Моя път.
И, братко мой… - Братко мой.
Щом стана цар, до мен ще бъдеш ти.
Да, да. - Така е.
Щом стана цар… - Щом станеш цар.
Пред гордостта ни всеки друг ще се смири.
Ще се смири.
И, братко мой… - Братко мой.
От нас не ще се скрие никой, знай.
Козината си пази.
Хайде, давай!
Давай!
А майка ти дали те пуска чак до късен час?
Поне не ми е забранила.
Крий се, да вървим.
А татко ти дали те пуска толкова надалеч?
Добре, тръгваме си.
Хайде да се махаме оттук.
А майка ти дали те пуска чак до късен час?
Остро е, боде.
Така е, да вървим.
А татко ти дали те пуска толкова надалеч?
Пожелай си нещо от най-ярката звезда.
Аз винаги брат съм искал, аз винаги брат съм искал.
Аз винаги брат съм искал точно като теб.
Да, винаги брат съм искал,
аз винаги брат съм искал.
Аз винаги брат съм искал точно като теб.
Дървото виждаш ли?
Отгоре птиците следят накъде върви светът.
Накъде върви светът.
О, братко мой… - Братко мой.
Щом стана цар, ще изпълняват моята воля.
Дори на тях да гледаш отвисоко,
те са свободни. - Хвани ме.
Където идат, нямаш ти контрол.
Мен никой отвисоко не ме гледа.
Те нас ни гледат отвисоко, братко.
Не можеш някои неща да задържиш.
Това омръзва вече, да вървим. - Да вървим.
А майка ти дали ти каза, че така се учиш?
Към плячката търсим път.
Ще почакам. - Да вървим.
Баща му чух да казва,
че не желае този скитник.
В очите ми кажи го пак!
За брат ми какво каза?
Не е скитник, а моят брат.
Стой далече от брат ми, така казвам аз!
Сложиш ли лапи на брат ми,
ще срещнеш зъбите на брат му.
Това са правилата за брат ми.
Къде отиде той?
Аз винаги брат съм искал.
Аз още майка си помня.
Сезоните един след друг се нижат.
Всички да пеят за брат ми.
Готов съм на всичко за брат ми.
Скоро ще бъда цар с брат ми
редом с мен.
Аз винаги брат съм искал.
Сега разчитаме един на друг.
Сезоните един след друг се нижат.
Ей, Муфаса. - Да, Така?
Да се надбягваме!
Слонско меле!
Спасявайте се!
Чигару подскочи над пет метра.
Това е нов рекорд.
Обаси, пак го направиха.
Синовете ти правят само бели.
Онзи не ми е син.
И двамата са нехранимайковци.
Скитникът не може да доближава Сенчестото дърво.
С Муфаса си играехме.
Вие никога няма да сте братя.
Връщай се при женските
и стой далеч от сина ми.
Майка ти осиновява всеки гущер,
говори си със скакалците.
Искам с него.
При лъвиците ли?
Мястото ти е при лъвовете.
Той ще ловува с мама.
Някой ден той ще те предаде.
Така постъпват скитниците.
Муфаса не би го сторил.
Всичко това ще е твое, сине.
Ти ще си царят.
Затова внимавай.
Изучавай всяко мое движение.
Пак ли ще спиш?
Така прави лъвът.
Пазим прайда, докато подремваме.
Това…
Това е силата.
Сила ли?
Защо спираме?
Затвори очи
и ми кажи какво чуваш.
Какво чувстваш.
По дъното на пресъхналото езеро върви стадо антилопи.
На около половин ден оттук.
Откъде знаеш, че не са газели?
Стъпват прекалено тежко.
Движат се твърде бавно. - Какво още?
Хайде, можеш.
Щом достигне рогата им, вятърът се издига нагоре,
не минава през тях, значи рогата са на антилопи.
Много добре.
Какво има, Муфаса?
Понякога надушвам ухание.
Едва се долавя във вятъра.
Мирише на моя дом.
После изчезва.
Муфаса, родителите ти са някъде там. Ще продължим да ги търсим.
Изгубих ги, Еше.
Губиш си времето да ме обучаваш.
Никой друг мъжкар няма твоите умения.
Обаси никога няма да ме приеме.
Никога няма да съм от семейството му.
Ти си от моето семейство. Ако Обаси види колко си талантлив…
Може да ми харесва да съм скитник.
Без правила, без отговорности.
Имам късмет, Еше.
За какво говориш?
Не е нужно да бъда като Така.
Не се налага да стана цар.
"Без правила и отговорности" ли?
Който се бои от вода, не се къпе.
Значи мирише като мен.
Това не е добре.
Във всеки случай, означава, че е един от нас.
Това е. - Нашият миг!
Дойде моментът. - И раз, и два…
Хакуна Муфаса.
Как прекрасно звучи.
Хакуна Муфаса.
Не ще забравиш го ти.
То значи без…
Спрете! - Какво?
Не го правете.
Рафики е прав. Началството ще ни смъмри.
Ще ни вземат всичко.
Тоест нищо.
Голи-голенички сме.
Затова вечно мръзна.
Те го искат! - Хайде, Пумба.
Да се раздадем.
Хакуна Муфаса…
Тихо!
Киара е музикален сноб.
Разказвай, Рафики.
Същия следобед Еше учеше Муфаса как се ловува по двойки.
Но докато Така ги наблюдаваше тайно,
нещо ужасяващо ги дебнеше.
Муфаса, бягай!
Еше!
Майко.
Майко!
Еше!
Движи се, Муфаса.
Прицелват се във врата!
Всичко е наред, Муфаса.
Спокойно.
Няма нищо.
Постъпи много храбро, Муфаса.
Благодаря ти.
Еше…
Какво е станало?
Ранена ли си?
Бяха огромни и призрачнобели. Не бях виждала подобно нещо.
Обаси.
Ако Муфаса не беше там, аз…
Така.
Много съм ти задължен, Муфаса.
Да се подготвим.
По посока на вятъра са на един ден път.
Не.
Няма как да го знаеш.
Прати съгледвач и ще се увериш.
Те идват за нас.
Чигару.
Татко, моля те, нека ти обясня.
Не. Не сега.
Ела, Така.
Къде е синът ми?
Имаше един млад лъв, царю.
Нападна Шаджу.
Ти обаче се върна.
Оцелял си.
Бях тежко ранен. Честна дума, това е истината.
Истината ли? - Да.
Истината стои зад теб.
Имало е и други. - Не, не.
По гривата му има кръв от един.
Значи е оставил Шаджу да умре.
А той се е спасил.
Младият лъв царят им ли беше?
Кръвта му е обикновена.
Отговори!
Царят им ли беше?
Не, Кирос, ти си единственият цар.
Обикновен лъв?
И си оставил сина ми да умре?
Бях ранен, нямах избор.
Моля те, царю, повярвай ми.
Няма защо да се боиш от мен.
Никога не бих наранил свой.
Благодаря ти, царю.
Ще оставя това удоволствие
на тях.
Царю! Не. Кирос!
Кирос!
Никой не бива да узнава, че си избягал и изоставил майка си.
Не се е случвало, Така. Разбираш ли?
Но аз не знаех. Бях уплашен.
Това е без значение. Трябва да пазим кръвната линия.
С цената на лъжа ли? Татко, това е заблуда.
Заблудата е оръжие на великия цар.
Така,
царете са длъжни да го правят.
Но аз не съм цар.
Аз съм само твой син.
Обаси!
Чигару.
Обаси!
Тук съм, Чигару. Какво видя?
Идват насам, Обаси.
Двойно повече от нас са.
Всеки следващ е все по-едър,
но никой не е по-силен от Кирос, техния страховит цар.
Изгнаници.
Историите са били истина.
Трябва да опазя кръвната линия, Еше,
бъдещето на прайда ни.
Ти си това бъдеще, Така.
За какво говориш, татко?
Отпращам те
далеч оттук.
Заминаваш и започваш живота си на чисто.
Тръгни с него, Муфаса,
в знак на вярност.
Ще пристигнат с изгрева.
Къде да идем, Еше?
Без теб аз нямам дом.
Муфаса, ти и Така заедно. Това…
Това е домът. - Еше…
Муфаса, погледни натам.
Отвъд светлината…
Знаеш ли какво виждам?
Мястото, за което ти е разказвала майка ти - отвъд края на реката.
През най-дълбокия каньон оттатък планините,
отвъд самия хоризонт.
Такава тучна лъвска земя,
толкова прекрасна,
че да я видиш, е да видиш…
Милеле.
Да. Навеки.
Нашите често говореха за Милеле. Мама каза, че отиваме там.
Не виждаш ли, Муфаса? Трябва да продължиш.
Трябва да продължиш към светлината.
Моля те, Еше, не мога да те изгубя.
Винаги ще имаш любовта ми, Муфаса.
Но твоето семейство е някъде там и те чака.
Долавям присъствието им.
Знам, че ти също.
Върви.
Тръгвай, Муфаса. Намери пътя към дома.
Майко, моля те, прости ми. Умолявам те.
Няма за какво, скъпи мой.
Така, твоят миг на храброст ще настъпи.
А сега вървете.
Намерете своето място
в кръговрата на живота.
Напуснали са семейството си завинаги? Тази история ще ме умори.
Играе си с чувствата ми.
Има и по-лошо.
Какво? - Свърших щурците.
Може да е за добро.
Отивам до тоалетната.
Изчакайте ме.
Върнах се.
Пумба, изми ли си копитата?
Пумба? - Измих ги.
Пумба?
Нали пак ще ги изцапам?
Рафики, изгнаниците дошли ли?
Да.
Щом ловците заведоха Кирос в Долината на царете,
Обаси и Еше защитиха териториите си.
Кой от вас е царят?
Нямаш причина да ме предизвикваш.
На предизвикателство ли ти прилича, царю?
Лъвовете имат правила.
Вече не.
Докато ти управляваше прайда, аз създадох армия.
Прайдът ти е последният
в Долината на царете, което означава,
че всичко, огряно от светлината, ми принадлежи.
Ще има един владетел.
Един Цар Лъв.
Че си цар, ти твърдиш, а знаеш в сенки само да лежиш
разплут, забравил що е страх.
Луната чертае пътека в небето
и нощем, и в ден.
Не се подчинява
също като мен.
Ти моя син ми отне.
Дано можеш да бягаш поне.
Защото ще бъда последното нещо, което ще видиш,
преди да дойде твоят край.
Отиваш си, това е, край.
Ако щеш, всяко дърво изкачи по земя, сред вълни,
от мен не ще избягаш, знай.
От мен не ще избягаш, знай.
Всичко е в моите нокти, край.
Всичко, светлината което докосва.
Кръговратът на живота е лъжа.
Красиви, но думи излишни,
че има само плячка и хищник.
В небето кръжат лешояди
и погледи хвърлят ти скришни.
За теб шанс не виждат,
както и аз.
Аз прайда си водя напред.
Ти бягаш и криеш се клет.
Защото ще бъда последното нещо, което ще видиш,
преди да дойде твоят край.
Отиваш си, това е, край.
Ако щеш, всяко дърво изкачи по земя, сред вълни,
но няма измъкване, знай.
Настъпи сега твоят край.
Ще ти отмъстя, добре го знай.
Щом аз съм последен от царския род,
налага се да бъда силен.
Отиваш си, край.
От мен не ще избягаш, знай.
Сбогом, край.
Да се махаме, те ще ни търсят.
Така! - Ами ако грешиш?
Ако са добре?
Сега те живеят в теб.
Следвай ме, братко.
Трябва да продължим
заедно.
Бягай, Муфаса.
Бягай!
Ловци.
Какъв е планът?
Тичай! Много бързо!
Насам!
Назад към дърветата.
Ще трябва да плуваме.
Не, ще се бием.
Бием ли се, ще умрем.
Иначе ще се удавим.
Не искам да го правя,
но ти нареждам да плуваш! - Какво?
Закле се във вярност. Нареждам ти да плуваш.
Така, не е време за шеги.
Кой от вас уби сина ми?
Аз бях. Лъвът с мен е само един скитник. Пусни го.
Кирос, другият не е скитник.
Той носи кръвта на прайда.
Последният царски потомък?
Кръв за кръв.
Идват!
Какво да правим?
Търсим преимущество.
Какво преимущество? Намираме се на скала насред водата.
Така, това е, трябва да нападнем царя.
Муфаса, готов съм.
Едно последно нещо.
Какво? - Главата горе!
Така!
Не беше добра идея.
Муфаса!
Муфаса, живи сме! - Да!
Успях, спасих ни.
Какво казваше?
Добре де.
Никога вече вода.
Кажи ми, че ще ги проследите.
Можем да ги проследим навсякъде.
Могат да бягат, но не и да се скрият.
Значи нас ни няма в тази история?
Имам чувството, че Кирос ми отмъкна лаврите.
Да, мен все едно ме няма.
Разкажи някоя от многото истории с нас!
Може ли да предложа нещо?
По-малко детски драми и повече сурикати.
Рафики, знам кой е Така.
И аз знам, то се вижда.
Я да чуем твоята версия.
Симба ли е? Или аз? - Пумба.
Момент, аз Обаси ли съм?
Няма логика. Сериозно, имам въпрос.
Аз Така ли съм?
Направих го пак, да!
Не че броя, но ти спасих кожата. Отново!
Колкото и да ти е трудно, кажи едно "благодаря".
Да ти благодаря, че ме бутна във водопада ли?
Да, пак заповядай.
Не съм виновен, че крокодилите те харесват.
Не го казвай.
Направих го пак, направих го…
Муфаса.
Изгнаниците ли са?
Не, тя е ей там.
Тя ли?
Няма къде да избягаш.
Надушихме те.
Вие мен ли?
Цяла нощ ви дебна.
Невъзможно.
Тогава защо ви обиколих три пъти в гората,
докато вие си гонехте опашките?
Колко неловко.
Беше нарочно, така че…
Още ли мислите, че се боя?
Защо ни преследваш? - Търсех прайда си.
Какво се случи? - Изгнаниците.
Някои се измъкнахме, но освен вас не видях други лъвове.
Не спирайте.
Чакай! Моля те.
Казвам се Така.
Син на Обаси.
Знам какво е да изгубиш всичко.
Ела с нас, ще ти помогнем. - Не ми трябва помощ.
Но ти си нямаш никого.
Има си някого, много благодаря.
Това е Зазу, не го яжте.
Чухте я, не ме яжте.
Като ново попълнение в царската гвардия,
любезно ви приканвам да си вървите по пътя.
Благодаря, че се отбихте.
Твоят цар ти е наел птица пазач?
Ти колко високо летиш?
Трябваше ми съгледвач.
Зазу беше последният избор.
Е, почти последният.
Между игуаната Албърт и мен
Негово величество предпочете крилатия си поданик.
Така станах главният съгледвач на принцесата.
Трети ден ми е и всичко върви по мед и масло.
Сараби, кажи им.
Докъде ще стигнеш с птица?
Ами вие, умници, които се препъвате и блъскате един в друг?
Чак до Милеле.
Милеле е само мит. - Не е мит.
Това са бабини деветини.
Търсите една химера. - Да бе.
Не знам дали Милеле съществува, но е единствената ни надежда.
Не ни трябва надежда, а храна.
Браво на теб, братко, просто чудно.
В дърветата се крие нещо опасно,
затова смятам да пропусна. Оставам тук, благодаря.
Хайде, Сараби. Вечерята е тръгнала към нас.
Сараби, ако позволиш.
Той има право, Ваше Височество.
Но пък е гладен лъв и иска да ме изяде,
така че съм раздвоен.
Май мина доста добре.
И тук се появявам аз, Киара.
Рафики.
Тишина! Ще има ред на Павианския конгрес.
Днес за трети път един гепард дойде по нашите дървета.
Едва не взе жертва.
Рафики е виновен.
Призовал го е със сънищата си.
Рафики и виденията му трябва да бъдат забранени.
Той ви предупреди.
Сънищата му привличат врагове. Говори с духове и зове дявола.
Какви ги говориш? - Правил го е.
Баща му беше прогонен оттук
завинаги.
Рафики беше дете.
Дете, родено с недъгав крак, но все пак някак оцеля.
Рафики ни намери вода през сухия сезон.
Инаки, той те излекува.
Той общува с насекоми, говори си с луната.
Зала, знаеш какво ще стане, ако го отпратиш.
Той е амеланиуа! Проклятие за нас.
Не е вярно. - Мястото му не е тук.
Който е съгласен да го прокудим, да покрие око.
Как да му вярваш?
Не му вярвайте!
Няма място тук.
Не е павиан и няма да бъде.
Не е един от нас.
И така, време е.
Не, чакай.
Къде ще отидеш?
Където трябваше да отида отдавна.
Да открия всичко изгубено.
Семейството ми.
Няма да оцелееш сам.
Никой не би могъл.
Но това е положението.
О, Рафики.
Окото не забравя съзряното от сърцето.
Няма нищо.
Дори да побегнеш, няма да стигнеш далеч.
Защо да бягам от вас?
Защото сме лъвове.
Истински лъвове!
Бълхата може да изтормози лъва повече отколкото той нея.
Май не разбираш какво ще стане.
Няма къде да отидеш.
Аз си вървя напред.
Сериозно се съмнявам.
Лесно е да се съмняваш във всичко, когато не знаеш нищо.
Хайде вече да приключваме.
Ако отнемете живота ми, никога няма да намерите Милеле.
Милеле ли каза?
Там отивам, към светлината.
Много пъти съм бил там в сънищата си.
Там ме очаква моят брат.
Видях дървото.
Представям си го. Двамата
отново заедно.
Защо да вярваме на съня на павиан?
Понякога имаш само съня.
Единствената истина, която живее в теб.
Като спомена за един велик цар.
Как разбра?
Добре, заведи ни в Милеле и ще те оставим жив.
Разбрахме ли се? - Не.
Какво? Защо?
Рафики ще остави вас живи.
Стига толкова!
Така, не го яж.
Чудно. Поредният скитник, когото да не ядем.
Искаш да следваме този павиан
до място, което никой не е виждал?
По-добре да съм сама.
Една клечка може да дими,
но не и да пламне.
Щом вече сме петима,
нека споделим по нещо забавно за себе си.
Първо аз.
Навремето харесвах едно фламинго.
Никога не бях го изричал на глас.
Отдалечават се.
Чакат ни пътища и царства.
Заети сме. По-живо.
Я чакай, сега ти ли си звездата?
На някого май му писна да е втори банан?
Изведнъж историята стана за Рафики.
Даже си измисли изгубен брат.
Да. - Крилата фраза ли следва?
Остава и да пръднеш като мен.
Няма как да се разкаже историята на Муфаса
без историята на Рафики.
Сега пък говори за себе си в трето лице.
Скоро ще има парфюм.
Този с парфюма съм аз.
Казва се "Пумба от Пумба"
и доколкото чух, бил доста смрадлив.
Мамо? Татко?
Ако ме чувате, елате си.
Моля ви.
Елате си у дома.
Майко?
Милеле.
Майко!
Рафики.
Какво правиш? - Ловя риба.
Седиш на камък със затворени очи.
Отворени са. Само клепачите ми са затворени.
Защо ли разговарям с някакъв павиан?
Не съм павиан, а мандрил.
Без да се засягаш, маймуната си е маймуна.
А скитникът си е скитник. - Какво значи това?
Значи, че си приличаме.
Нямаме нищо общо.
Я ме погледни, аз съм лъв.
Лъв, който се бои от вода, бои се от отражението си.
Не може да заспи заради това, което вижда, щом затвори очи.
Боиш се от сънищата си, Муфаса.
От това, което виждаш в тях.
Виждам родителите си.
Усещам ги навсякъде.
Разбира се, Муфаса.
Ще ги усещаш завинаги.
Чувам гласа на майка си.
Казва ми, че сме се отправили към Милеле,
но без нея се чувствам изгубен.
Пътуването ти не е сън, Муфаса.
Майка ти те води,
а там, където отиваш, те очаква семейство.
Какво правиш?
Умираме от глад.
Не й беше времето.
Вместо това рибата се съгласи да споделим водата.
Имам да докладвам.
Вече е сутрин.
Край на доклада.
Разделената земя ни изправя пред избор.
Заобикаляме или слизаме?
Решението е твое.
Погледни натам, отвъд светлината.
През най-дълбокия каньон.
"През най-дълбокия каньон."
Трябва да слезем.
Защо, заради някоя приказка ли?
Скалите ще скрият следите ни. - По-добре да заобиколим.
Улових миризмата им.
Уловил си само един бълнуващ павиан.
Аз съм мандрил.
Губим си времето.
Затвори очи.
Какво?
Кажи ми какво виждаш, какво чувстваш.
Вятърът не носи нищо.
Не, придвижват се сред храстите. - Кои?
Женските отпред. Хайде.
Прочисти ума си и се съсредоточи.
Съсредоточавам се.
Той е прав.
Трябва да се спуснем.
Сега многото клечки ще пламнат като една.
Хайде, чакат ни пътища.
И царства.
И царства!
Щом бърз да си искаш, сам върви.
Ето натам.
Прав ти път.
Но далеч за да стигнеш,
заедно ще вървим.
Дотук добре.
Заедно ще вървим.
Твоят баща те повери на мен,
а днес търчим незнайно накъде.
Понякога е нужен птичи поглед
и имам теб, за да ме преведеш
по въздух и земя.
Щом бърз да си искаш, сам върви.
Ден и нощ.
Ето натам. - Защо не.
Прав ти път. - Да, добре.
Но далеч за да стигнеш,
заедно ще вървим.
Дотук добре.
Заедно ще вървим.
Отново ще намеря своето семейство.
Дотогава с вас ще вървя.
Ще вървя с вас докрай.
Щом си с приятел, е много по-лесно.
Отново ще намеря своето семейство.
Дотогава с теб ще вървя.
Ще вървя с теб докрай. - Прелитам.
Щом си с приятел, е много по-лесно.
Като облаците и дъжда.
Като зебра сред тучна трева.
Като златните пръски в твоята грива.
Сараби, аз и ти заедно ще вървим.
Като облаците и дъжда. - Пак ще намерим своето семейство.
Като зебра сред тучна трева. - Дотогава с теб ще вървим.
Като златните пръски в твоята грива. - Ще следваме пътя докрай.
Аз и ти заедно ще вървим. - Щом си с приятел, е много по-лесно.
Брат ми ме чака да го намеря. - Пак ще намерим своето семейство.
Брат ми знае, че ида след него. - Дотогава с теб ще вървим.
Брат ми губи своя път. - Ще следваме пътя…
От него той се отклонява. - Докрай.
Щом видите брат ми, му напомнете. - Щом си с приятел, е много по-лесно.
Щом си с приятел, е много по-лесно.
Много по-лесно.
Не ще вървим сами. - Не сме сами.
Сега вървим
по своя път.
Защото ще стигнем далеч.
Заедно ще вървим.
Дотук добре.
Заедно ще вървим.
Докато прекосявахме Голямата долина,
ловците следяха всеки наш ход.
Кирос, те не са сами.
Взели са една лъвица.
И една маймуна.
Муфаса.
Муфаса, помогни ми.
Как?
Със Сараби, Муфаса. Тя е светлината, за която говореше мама.
Какво? - Тя е специална.
Най-удивителната женска, която съм срещал.
Какво да й кажа? Ти прекара живота си сред женски.
Кажи ми какво да й кажа.
Просто говори с нея, бъди себе си.
Не, Муфаса.
Не разбираш. Не стига само да съм себе си.
Ти…
знаеш много неща.
Добре де.
Говори простичко, задай й въпрос.
Така, въпрос. Добре.
Да, бъди самоуверен и незаинтересован.
Много съм заинтересован.
Кажи й за цветята. - Какви цветя?
Долината, откъдето идва, е отрупана с цветя.
Наричат ги патешки цветя.
С дълги стебла.
Много са красиви.
Откъде знаеш?
Когато минава, ги надушвам по козината й.
Добре.
Цветя, незаинтересованост.
- И най-важното.
Слушай я,
когато говори.
Това затруднява мъжкарите.
Прощавай, какво каза?
Сериозно?
Чух те, братко.
Ще се гордееш с мен.
Ама че жега, нали?
Аха.
Обичам да слушам.
Добре.
Сега слушам. - Какво?
Това, което каза. - Ти говориш.
Така е.
Ухаеш на патешко. - Какво?
Цвете.
На патешко цвете.
Откъде знаеш за тях?
Вдишах уханието ти.
Надуших ги.
Удивително.
Долината ни беше пълна с тях.
Бяха хиляди, докъдето поглед стига.
Беше толкова красиво, Така.
Той й каза, че мирише на патешко?
После аз съм бил павиан.
Не би трябвало да са тук.
Миграцията е нарушена.
Не разбирам… - Изгнаници!
Това не е учение. Да сме наясно,
не сме се разбирали за това!
Спокойно, няма страшно.
От другата страна са.
Не!
Могат да прескочат!
В капан сме!
Какво да правим?
Слоновете ще помогнат.
Откъде накъде?
Защото ще ги помоля.
Да имаш други идеи?
Да, г-н Задаващ въпроси. Гответе се да бягаме.
Къде отива?
Здравейте. Чуйте ме, нуждаем се от помощта ви.
Ще говорите ли с мен? Нуждаем се от помощ.
Идват!
Сараби, чакай!
Сараби! Чакай! Къде отива?
Тича към кошера!
Както казах, бъдете готови да бягаме!
Бягайте!
Към дърветата!
Аз защо бягам?
Ваше Височество, дръжте се!
Зазу!
Сараби!
Дръжте позиции!
Не отстъпвайте!
Тук съм.
Сараби, тук съм.
Точно така, бягайте, котенца.
Благодаря ти, приятелю.
Насам.
Сараби.
Жива е!
Защо ме гледате?
Ти падна от дървото.
Той ти спаси живота.
Кой?
Така.
Така те спаси.
Нали така, братко?
Спасил си ме?
Трябваше да сторя нещо.
Благодаря ти.
Имахме късмет.
Пчелите за малко да ни убият.
Пчелите ни спасиха живота.
Муфаса. - Сериозно?
Понеже изглеждаше като слонско меле.
Живи сме. - Слоновете щяха да помогнат.
Ние сме лъвове, никой не би ни подкрепил.
Не и тук.
Къде отива?
Отвъд самия хоризонт.
Муфаса, благодаря ти.
Рафики,
кои са изгнаниците?
Те идват от много прайдове.
Когато се родят,
ги намразват, защото се различават от другите в племето.
Както ти в твоето?
Да, също като мен.
Но, Рафики… - Да?
Защо искат да вредят на всички?
Понякога, когато си отхвърлен от своите,
това ти причинява най-голямата болка.
Заради тази болка
може да намразиш всичко.
Радвам се, че с теб не е станало така.
Да, чедо, и аз се радвам.
Ехо, и ние сме тук.
Да, защо ни пропускаш,
след като ние сме най-изгнаните изгнаници?
Хайде! - Вечно сме неразбрани.
Аз съм сложна натура.
Има много пътища до Милеле.
Но този ще е нашият.
Върви, Муфаса.
Намери своето "навеки".
Тук съм.
Сараби, тук съм.
Рафики?
Какво правиш?
Сверявам видението си, Муфаса.
Може ли да те питам нещо?
Колко от виденията ти са се сбъднали?
Дотук нито едно. - Така ли?
Но важното е не какво виждам, а какво чувствам.
Но как…
Откъде знаеш кога да последваш едно чувство?
Милеле съществува.
Чувствам го тук вътре.
Въпросът е
какво чувстваш ти, Муфаса,
ето тук.
Времето се обърна. Няма достатъчно пресен сняг.
Ако изгнаниците открият следите ни, ще ни последват до Милеле.
Зазу, сега само ти можеш да помогнеш.
Сигурен ли си?
Мислех си,
че Рафики с този прът…
Зазу, използвай криле
да прикриеш следите ни,
за да не ни последват.
Ей, ще се справиш.
Да.
Слушам! Прав си, остави това на мен.
И така, сам срещу замръзнала планина.
Една птица носорог ще спаси положението…
Мамичко!
Леле, че е студено!
Сега пък какво има?
Не може все да спираме.
Някак са прикрили следите си.
В снега ли?
Това е невъзможно.
Царю, може да са навсякъде…
Тогава ги намерете! Веднага.
Зазу, Зазу, Зазу,
Зазу, Зазу!
Имам да докладвам.
Изгнаниците се изгубиха напълно.
Умно, Муфаса.
Браво на теб, Зазу.
Както обикновено.
Знаех си, че можеш.
Ние успяхме.
Не, ти успя.
Чудесна идея, Муфаса.
Отъркваме се един в друг, съвсем нормално е.
Кой ще се отърка в Зазу?
Никой. Добре, тръгвам.
Ще огледам напред.
Тук съм, Рафики.
Ей. - Тук съм.
Да, тук съм.
Муфаса…
"Тук съм."
Криеш се в сенките, вървиш с вятъра, стъпваш леко.
Интересен ловен стил, Муфаса.
Трябва да хапнем нещо, преди да се спуснем.
За жалост, тук няма какво да хванем.
Виждаш ли скалата?
Една цибетка се кани да излезе.
Разбира се, надушваш цибетката в снега.
Ти, лъвът, който може всичко.
Какво значи това?
Значи, че те виждам, Муфаса.
Не те разбирам.
Това вече го вярвам.
Защото, колкото и да си умен,
ти виждаш всичко, само не и себе си.
Какво правиш?
Какво е това, Сараби?
В снега има цибетка точно където ти каза.
Ти надуши и изгнаниците.
Ти си надушил цветята в козината ми.
Просто налучках.
Надуши точното цвете от моята долина.
Не, това е невъзможно.
Ти ме спаси.
Измъкна ме, прикри ме в мелето, утеши ме.
Не, беше Така.
"Тук съм. Тук съм, Сараби."
Тук съм да го пазя. - Ти си бил.
Бях изгубен във водата и моят брат ме спаси.
Веднага усетих.
Той носи царска кръв. - Муфаса.
Това е неговата съдба. - Не!
Съдбата му е била да спаси теб.
Кажи ми, че си ти.
Още щом появи се,
бягам от нещо дълбоко вътре в мен.
По-зле е, отколкото се боях,
защото в твоите очи се вглеждам и не мога да го скрия.
Отблъсквам те. - Не ме отблъсквай.
Но чувството ме връхлита двойно по-силно.
И не ми достигат думи. - Знаеш точните думи.
Ала знам, че съм точно на своето място.
Както знаеш точно къде да си.
Не знам. - Както се чувстваш, както виждаш.
Ти ме виждаш. - Както се чувстваш, когато си с мен.
До мен си. - Не се крий повече от мен.
Кажи ми, че си ти, знам, че си ти.
Какво да кажа? Къде да ида?
Дали се чувстваш като мен?
Кажи ми, че си ти, знам, че си ти.
Тихо и леко какво изпитвам ти показвам.
Където и да бродя,
напомням си да не оставам дълго.
Всеки път щом дом открия,
нещо ми отнема този дом.
Но същото видяла си и ти.
Виждам те. - Щом повеждаш
със сила, която сияе през теб.
Като царица истинска се движиш.
Не оставяй нищо да ме отдели от теб.
Кажи ми, че си ти, знам, че си ти.
Кажи го пак, пак го кажи.
Кажи, че винаги ще съм с теб.
Кажи ми, че си ти. - Знам, че си ти.
Кажи го пак, пак го кажи. Кажи, че винаги ще си с мен.
Както знаеш точно къде да си. - Вече знам.
Както се чувстваш, както виждаш. - Виждам те.
Любовта, която изпитвам, щом си с мен.
До мен, до мен…
Кажи го пак, пак го кажи. Кажи, че светът не ще ни спре.
Кажи го пак, пак го кажи. Думите, които чакам, изречи.
Кажи го пак, пак го кажи.
Отвори очи и ето ни тук.
Знам, че си ти.
Знаеш, че я обичам, братко мой.
С теб не крием тайни помежду си.
Живота ти спасих
и ето как ми се отблагодари.
Какво да сторя? Какво значи това?
Как да забравя това, което видях?
Той бе мой брат, тя беше моята царица.
Сега това е разрушено.
"Кажи й, че си ти, тя знае, че си ти."
Какво й каза? Какво направи?
Аз съм наследникът, тя щеше да е моя.
Присмиват ли ми се дедите?
Какво ще кажат? Татко го няма.
Но той ми даде силата да продължа.
Той не ти вярваше!
Дали е знаел, че ще ме предадеш така?
Когато се давеше, аз те спасих.
Дадох ти живот, който ми дължиш!
Сега се давя аз, надолу устремен.
Опитвам да избягам, да забравя.
Аз вече нямам брат.
Дотук приключва всичко.
От този срам и този гняв спасението е
само…
…бяг.
Заблудата е оръжие на великия цар.
В тази планина нямаше почти нищо за ядене
досега.
Кажи ми, как прикрихте следите си в снега?
Една птица ни помогна.
Лъвове приемат помощ от птица?
Както аз ще помогна на вас.
Ти ли ще ни помогнеш?
Мислиш, че искаме помощ от ранен страхливец?
Може да нося царска кръв,
но Муфаса беше този, който уби твоя син.
Муфаса беше този,
който ви примами тук
и ви надхитрява всеки път.
Сега ще ви отведа при него и до Милеле.
Милеле!
Милеле е само един блян, приказка за малки лъвчета.
Кажи го на маймуната.
Той ги води натам.
Погледнете се.
Глутница изгладнели вълци,
вкопчени в планинския склон без следа, по която да вървите.
Имате само един шанс за отмъщение.
Мен!
Отмъщение…
Ами баща ти?
Заради Муфаса
останах без баща.
Той е виновен.
Да.
Ти изгуби баща,
а аз - син.
Така, ще станеш ли един от нас?
Тогава ще отмъстим заедно.
За мен ще е удоволствие,
царю.
Така!
Къде беше?
На лов.
Нищо не открих,
но не мога да се меря с теб.
Нито с майка ми.
Трябва да ти кажа нещо. - Не.
Аз трябва да ти кажа нещо.
Искам да ти благодаря.
Ти удържа на думата си пред Еше и Обаси.
Така… - Ти ме спаси, Муфаса.
И аз
никога няма да забравя какво стори, братко.
Открих път надолу зад онези близки върхове.
Аз ли казах нещо?
Рафики?
Да.
Приближаваме съдбата, Муфаса.
Как да не се тресе земята.
Вече съм сто милиона процента сигурен кой е Така.
Аз, нали?
Ако не си разбрал, ние не участваме.
Цибетката има повече екранно време.
Може да ни включат в пиесата. - Стига с тази пиеса.
Ходих да я гледам.
Там съм гигантски калъф.
Ходил си без мен?
Рафики, Муфаса и Сараби влюбени ли са?
Влюбени ли?
Гадост, не искам да мисля за това.
Какво ще им направи Така?
Мъниче, сърцето на Така бе разбито.
А сега капанът му вече бе заложен.
Муфаса, виждаш ли?
Не мога да повярвам.
Другата страна на светлината.
Домът ни.
Милеле.
Не е за вярване.
Намерихме Милеле.
Да.
Откри го, братко. Винаги успяваш.
Рафики.
Ето го дървото от виденията ти.
Виждал съм го много пъти
и във всяко видение винаги имаше един брат,
който стоеше тук.
Но тук няма никого,
а ти дойде да намериш своя близнак.
Той ми беше отнет много отдавна.
В сънищата си виждах брат.
Стоеше точно тук.
Приятел, семейство.
Аз виждах теб.
Незримото.
Виждах Муфаса.
Мен ли?
Да, теб.
Моя брат.
Муфаса.
Откъде знаете кой съм?
Знаем, че изгнаниците те гонят, и се боим, че ще ги доведеш тук.
Не, ние прикрихме следите си.
Милеле е сигурно място
и никога не бих го застрашил.
Не бягайте.
Няма от какво да се боите.
Не сме дошли за вас.
Дойдохме за Муфаса.
О, не, как са стигнали дотук?
Не го оставяйте да ни раздели.
Няма смисъл, Муфаса. Кръговратът…
Кръговратът е нарушен.
Не!
Муфаса, какво правиш?
Ще се бия и ще им покажа, че те също могат да се бият.
Рафики, щом дам сигнал, ми помогни да ги събера.
Добре, братко.
Тук има и други лъвове.
Намерете ги.
С удоволствие, Ваше Величество.
Муфаса, ти не си сам.
Мой ред е да задавам въпроси.
Тук приключва ловът, Муфаса.
Благодарение на твоя брат.
Той ни остави белези, които да следваме.
Сключи сделка, за да се спаси.
Даде ни това царство. - Кажи ми, че лъже.
Поиска да убием скитника.
Така, моля те!
Аз съм царски син,
но Сараби избра теб.
Както стори и майка ми.
Както стори собственият ми баща.
Аз те спасих, а ти ме предаде!
Какво си направил?
Аз съм ти брат, бий се с мен!
Ти ми открадна съдбата.
Сега тя е твоя.
Той вече е един от нас.
Името на сина ми
беше Шаджу.
Шаджу!
Всичко това трябваше да е негово.
Сега аз ще властвам тук без милост.
Този тук е мой.
Моля ви, не можем да водим битката сами.
Няма какво да сторим.
И преди са ни прогонвали от земите ни.
Твърде силни са. - Бийте се.
Бийте се за децата си, за бъдещето си.
Какво бъдеще? Те ни взеха всичко.
И винаги ще вземат още.
Аз съм Муфаса, скитник без гордост,
и все пак стоя пред вас
с вдигната глава.
Знам, че се боите, но ми повярвайте.
Нищо няма да се промени, ако останем откъснати в племената си,
без да ни е грижа за участта на другите.
Но защо да застанем до теб?
Това е твоя битка.
Днес преследват нас, лъвовете, но бъдете сигурни,
че докато ги пускате сред вас да ни търсят,
те се готвят да дойдат за вас утре.
Един лъв няма да промени съдбата на Милеле.
Няма лъв голям като слон, силен като вол,
бърз като гепард или висок като жираф,
който да кръстосва небето надлъж и шир
като жеравите и ястребите.
Не виждате ли,
всяко същество има място в кръговрата на живота.
Моят дъх е и ваш.
Моята битка е и ваша.
Няма да сведа глава пред злото, не го правете и вие.
Муфаса е прав.
Милеле е нашият дом.
Трябва да подкрепим Муфаса!
Заедно ще се възправим да защитим Милеле!
Лъвът иде!
От този момент
всичко, докоснато от светлината, ми принадлежи.
Ще трябва да го вземеш.
Сбогом, край.
Захванахте се с погрешната птица носорог!
Обядът е сервиран.
Отбой! Аз съм високотрениран и понякога…
Колко неудобно.
Аз също си имам крила.
Така!
Така, моля те!
Муфаса.
Нима дръзваш
да ме предизвикваш?
Ти ми отне сина.
Моето бъдеще.
Така, твоят миг на храброст ще настъпи.
Кръв за кръв!
Моля те, не го убивай.
Не го убих аз,
а ти.
Идват.
Последните лъвове.
Време е да бъдат изтребени.
Ще започнем от най-малките.
Земята ще се тресе.
Напред!
Муфаса.
Затвори очи
и ми кажи какво чуваш.
Какво чувстваш.
Муфаса!
Той срази изгнаниците.
Царят на Милеле! - Царят на Милеле!
Това той ли е? Нашият цар?
Ваше Височество.
Царят на Милеле. - Царят на Милеле.
Царят на Милеле.
Царю. - Ваше Височество.
Ваше Величество. - Царю мой.
Победи Кирос!
Царю. - Цар ли?
Не, аз не съм цар.
Вдигнете глави.
Не, аз съм само… Стига вече царе.
Всички сме едно. Моля ви.
Моля ви, вдигнете глави.
Но, Муфаса,
ти ги обедини.
Помогна им да видят в себе си онова, което мислеха за незримо.
Няма нищо по-царско от това.
Не, Рафики.
Аз не съм цар, не нося царска кръв.
Не виждаш ли, братко?
Не е важно кой си бил,
а в кого си се превърнал.
Царят на Милеле.
Братко мой,
очаква те нещо прекрасно.
Нима е истина?
Но това е невъзможно.
Невъзможно е.
Муфаса.
Но как е възможно?
Аз имах син Муфаса.
Отне ми го един потоп.
Майко?
Аз не изгубих надежда.
Вярвах.
Сине.
Бленувах за този момент.
И ето че се сбъдна.
О, Муфаса.
А татко?
Къде е татко?
Сега той живее в теб.
Живее в теб.
Винаги съм си мечтала да сме пак заедно.
Знаех си, че това ще е в Милеле.
Сине мой.
Муфаса.
Муфаса, моля те, прости ми.
Трябва да го прокудите, сир.
Докато аз съм цар,
тук ще има място за моя брат.
Братко, толкова съм…
Но повече никога
няма да изрека името ти.
Не мога.
Отказвам.
Тогава ме наричай Скар.
За да не забравя никога какво сторих.
Скар.
Ваше Величество.
Добре дошъл у дома.
Ваше Величество.
И така, Муфаса,
виждам, че семейството ти все пак наистина те е чакало в Милеле.
Да, Рафики.
Чакали са ме.
Сега е твоето време, Муфаса.
Рафики, иска ми се да можех да го видя.
Да можех да видя дядо си.
Както Муфаса каза на баща ти,
гледай в небесата, Киара.
Великите царе от миналото винаги ще са там
и ще те чакат.
Не искам да си отива, Рафики. Не искам това да свършва.
Не виждаш ли, Киара?
Муфаса живее в теб.
Той живее вътре в теб.
Татко!
Рафики. - Беше невероятно.
Съвършено. - По-добре няма накъде.
Но имам някои забележки.
И предложения. Ако ги искаш. Вземи ги.
Татко! - Киара!
Киара.
Татко.
Къде е мама?
Миличка, трябва да ти кажа нещо.
Да не е станало нещо с мама?
Тук съм, миличка, добре съм.
Къде бяхте?
Киара,
това е новото ти братче.
Братче ли?
Имам си брат?
Здравей, аз съм Киара. Ще се грижа за теб.
Навеки.
Мъниче,
ще ти разкажа една история.
Историята на един велик цар.
МУФАСА ЦАР ЛЪВ
ПРЕВОД МИЛЕНА БОРИНОВА