NETFLIX PRÆSENTERER
Navn?
Sedat Yücel.
Stilling?
Jeg har været fængselsbetjent i Konya Fængsel i 29 år.
Dette er ikke et forhør.
Det sorterer som bekendt under politiet.
Du bliver udspurgt om dine handlinger
til brug for justitsministeriets undersøgelse.
Men det kan føre til, at du bliver retsforfulgt.
Du kan blive afskediget og miste retten til pension
og alle andre goder, du har optjent i løbet af din ansættelse.
Det ved jeg.
Godt.
Så lad os begynde.
På dagen for hændelsen, 25. april 2018,
var den indsatte, Musa Solak, da i din varetægt?
Ja.
Spotify.
-Hvad? -Spotify.
Spotify?
Spotify, mand.
Steder, hvor man spotter brugte ting.
Okay. Hvad med dem?
Det her…
Man kan høre musik online med en app.
Alle teenagere elsker det.
-Er det gratis? -Ja.
Internet er ikke gratis.
Tænk ikke på det. Jeg kan bruge appen, ikke?
Hvordan gør jeg?
Har du spillet spil online?
-Ja, på netcaféen. -Okay.
Du ved, at man klikker på et ikon, og så starter spillet?
-Ja. -Her klikker man også, og så starter den.
Den ligner mine ar.
Der er tre linjer på en grøn baggrund.
Den ser sådan ud.
Han har nok en ved siden af.
Han er kommet hjem kl. 2 i en måned.
Hvem? Din far?
Nej, min farfar.
Hører du overhovedet efter, hvad jeg siger?
Det går dårligt hjemme.
I det mindste har du en far.
Og så er der mig.
Selv de nye elever ved, du ikke har en far.
Hold nu op.
-Hvor skal du hen? -Jeg skal ryge.
-Vil du med? -Nej, gå du bare.
Forresten, så kommer han hjem om nogle dage, om højst en uge.
-Hvem? Din far? -Nej, min farfar.
Fedt. Så kan du præsentere os.
Hvordan skal det gå til? Han bliver kun en nat.
Gør han?
Fint.
Vi er næsten naboer. Jeg vil bare se ham i fem minutter.
Hvad siger du?
Vær nu ikke dum.
Han bliver kun en nat.
Skal jeg sige, han skal møde min venner?
Kom ind.
De ville tale med mig.
Ja, Sedat.
En indsat har bedt om udgang. Musa Solak.
Han skal hjem én dag i næste uge under opsyn af dig.
-I orden, men jeg vil jo gerne på pension. -Det ved jeg. Det skal nok gå.
Han er en stille fyr. Han har en gyldig grund.
I rejser den 24. og er der et døgn
og vender tilbage dagen efter, inden det bliver nat.
Min datter kommer hjem fra Italien.
Sedat!
Det er allerede indviklet nok. Skab nu ikke flere problemer.
Godt. Undskyld. Jeg skal nok gøre det.
Behcet sørger for penge.
Og bring ham gerne tilbage tidligere.
Naturligvis.
-Med forlov? -Gå bare.
Hej, skattepige!
Kan du ikke hilse længere?
Hvis jeg havde set dig…
Hvad så?
Så havde jeg sagt hej.
Havde du?
Jeg må gå. Jeg er sent på den.
Okay. Så gå.
Jeg skal nok finde dig.
Du var meget lille dengang.
Jeg mener…
Hvad skal jeg sige?
Hej, Yonca. Hvordan går det, skat?
Du er blevet stor.
Pis.
Hej, Yonca. Er du glad for at bo her?
Du blev født her.
Bare rolig.
Jeg er hjemme, før du ved af det.
Hun er sgu ligeglad med, om du kommer hjem eller ej.
Hej, Yonca.
Jeg hedder Musa.
Jeg er din far.
Velbekomme.
-Tak. -Tak.
Sagde han noget mistænkeligt?
Noget, som indikerede, hvad han havde i sinde?
Nej.
Han sagde intet mistænkeligt.
Men han var anspændt.
-Fordi han skulle møde sin datter? -Ja.
Han havde ikke set hende i 14 år. Det var derfor, han bad om udgang.
-Hvorfor vente 14 år? -Hans kone ville ikke lade ham se hende.
Hun havde fortalt hende, at Musa var død.
Derfor.
Hun lod hende ikke besøge ham eller skrive til ham.
Hvorfor tillod hun det så nu?
Det gjorde hun ikke.
Hun døde.
Hvordan?
I en bilulykke.
Og så?
Så måtte morforældrene tage hende til sig.
Men de ville ikke have hende.
Så de overlod pigen til Musas mor.
Hans mor har svær alzheimers.
Og?
Derfor bad han pludselig om udgang.
-Har du aldrig set et billede af hende? -Nej. Hun sendte aldrig et.
Boede de også i Antalya?
Nej. Da jeg røg i spjældet, flyttede hun over til sin far i Urfa.
Jeg sendte breve.
Og jeg ringede, men…
Hvad skete der så?
Ikke noget.
Hvor har du så det billede fra?
Vores nabo, Nuriye, sendte det til mig.
Gud velsigne hende.
Vi har ikke nogen. Hun tog sig af os.
Hun sendte billedet for tre-fire dage siden.
Hun ville ikke før nu.
-Har du børn? -Ja.
En datter.
-Hun er 25. -Hvor dejligt. Gud velsigne hende.
-Amen. Og også din. -Amen.
Musa…
…hvorfor var din ekskone
så vred på dig? Hvad skete der?
Altså, vi…
Hun blev gravid. Derfor blev vi gift.
Jeg var fuld, og jeg var dum.
Se på dit barn for sidste gang!
Fanden tage dig, Musa!
Jeg havde en affære.
Vi kendte ikke hinanden så godt.
Der blev begået fejl.
-Kender politiet til det her område? -Naturligvis.
Vi bør ikke opholde os her.
-Det er Elif. Jeg må… -Kom.
Øjeblik.
Hallo.
Ja, skat?
Jeg har det fint. Og du?
Jeg er i Antalya. De har sendt mig hertil for en dag.
Jeg er hjemme i morgen.
Hvabehar?
Alle forberedelserne…
Det er ikke godt. Din mor bliver knust.
Hvad skal hun ellers sige over telefonen? Hun vil ikke gøre dig ked af det.
Hvad?
Det kan du ikke byde os.
Lad være. Har du ikke voldt os problemer nok?
Nu er det nok, Elif!
Hør nu. Hør her … Hallo?
-Hvad er der galt? -Ikke noget.
Forældreproblemer.
Så er vi her.
-Velkommen, Musa. -Godt at se dig, Nuriye.
Hr. Sedat.
-Velkommen. -Tak, min ven.
Han er fra fængslet.
Javel. Velkommen til.
Endnu engang velkommen.
-Skrid! Lad mig være! -Kom her!
-Jeg sværger, jeg… -Slip mig!
Skrid! Bare skrid med dig!
Jeg venter herovre.
Nej, jeg har dækket bord. Kom indenfor.
-Det skulle du da ikke. -Kom nu.
-Kom indenfor. -Godt.
-Hvor er mor? -Indenfor.
Mor!
Min dejlige mor! Har du ventet ved vinduet på din søn?
Hvem er han?
Hvorfor sagde du, du er min søn?
Det er mig, mor.
Hvad gør du i mit hus?
Hvem er de?
Det er mig, Musa. Kan du ikke kende din egen søn?
Musa?
Vær nu ikke dum.
Vi havde en nabo. Hun hed Iksan.
Hendes mand hed Ramazan.
Kan du huske Ramazan?
Ja, naturligvis.
Ramazan var meget syg.
Gad vide, om han kom sig.
Han har det fint. Tænk ikke på ham.
-Har han virkelig? -Ja.
Det er godt at høre.
Han sagde: "Nebahat skal ikke bekymre sig om mig."
Hvordan kan jeg lade være med det?
Kom, du skal hvile dig.
-Hvad? -Kom. Du er træt.
-Jeg er træt. -Kom så.
-Tag en lille lur. -Det vil jeg gøre.
Hvem er de mænd?
-Smid dem ud. -Det skal jeg nok.
-Bare rolig. -Jeg er søvnig.
Okay.
Bare læg dig lidt.
Det er en hård sygdom.
Må Gud stå hende bi.
Det var pænt sagt.
Sid endelig ned.
-Jeg står fint. -Sid ned.
-Nuriye. -Ja?
Er hun altid sådan? Er hun altid helt væk?
Lægen siger, alt kan ske.
Javel.
Men hun ved det ikke selv. Hun lever bare sit liv.
I må være sultne. Der er dækket op.
-Tak. -Værsgo.
Godt så.
Nuriye…
Hun er i skole. Hun har en vigtig prøve.
Hun kommer hjem efter prøven.
-Sid ned. -Okay.
FRU AYSENUR FRA BANKEN
Hvorfor blev du så oprevet
ovre det opkald, du modtog?
Altså…
Jeg blev oprevet, fordi min datter aflyste sit besøg.
-Det var derfor. -Hvorfor aflyste hun?
Kort sagt, fordi hun skal giftes ind i en rig familie.
De har forbindelser og er indflydelsesrige.
De bor i Italien. Det gør vores datter også.
De skulle til Istanbul i en uge.
De skulle bo hos os nogle dage.
Vi havde selvfølgelig forberedt os.
Så skulle de noget andet, og…
Besøget blev ikke til noget.
Derfor blev jeg lidt oprevet. Andet var det ikke.
Nå, svigersønnen er rig.
At de er velhavende, betyder ikke, at jeg ikke gør min pligt.
Jeg gør altid, hvad jeg skal.
Men man slipper da for problemer med at betale for brylluppet.
Helt sikkert.
Kan du ikke lide det?
Jo. Det smager dejligt.
Jeg kan finde noget andet.
Nej, alt smager fortræffeligt.
-Velbekomme. -Jeg er ikke sulten.
På grund af opringningen?
Nej.
Jeg tager en smøg.
-Velbekomme. -Tak.
Hej med dig. Kom ind.
Kom ind.
Kom ind. Stå ikke bare der.
Hej, Yonca.
Jeg er Musa.
Det ved jeg.
Vent lidt.
Jeg har lavet den til dig.
Du kan sætte et billede i.
Tak.
Lad os spise. Du må være sulten.
-Jeg er ved at dø af sult. -Så kom.
Nej, chef.
Det ser sådan ud, men man ved aldrig.
Selvfølgelig.
Kommer du i aften, chef?
Okay, men…
Han var her i dag, og…
-Godt, chef. -Klap i, din halvhjerne.
Jeg ville bare sige det.
Vi ses i aften.
Vi ses.
Kraftidiot! Du ringer konstant men bliver sur, når jeg spørger om noget.
-Kom med kaffe. -Er på vej.
Da jeg var indkaldt,
havde jeg en rig ven.
En dag sagde han:
"Har du nogensinde tænkt på,
at det ville være luksus at drikke af en glaskop?"
Vi morede os godt sammen.
Man lærer at værdsætte ting, når man er indkaldt.
Og når man er i fængsel.
-Hvordan går det i skolen? -Okay.
Godt.
Det er ikke nemt at møde hinanden ansigt til ansigt.
Om et par år er du myndig.
Jeg ville møde dig, før det var for sent.
Jeg kunne ikke forhindre det i at ske.
Det er okay.
Nej.
Hvad laver du?
Et øjeblik.
-Hvem ser du på? -Ikke nogen.
-Hvem er det? -Det er ikke nogen.
Det er Musa og Yonca.
-Er Musa her? -Ja, han er her.
-Hvor er han? -Ude på verandaen.
Du skal have mad.
Du kan hilse på ham bagefter.
-Hvem sagde du ellers? -Yonca.
Dit barnebarn er sammen med ham.
Yonca.
-Yonca! -Så. Lad os nu…
-Yonca! Min lille pige! -Rolig.
-Kom. Hvad er der galt? -Min pige!
Alt er i orden.
-Yonca! -Op at stå. Kom.
Det har været en trættende dag. Kom.
Det er svært at undgå at komme ud i noget snavs her.
Så du må passe på.
Du må passe på dig selv.
Vi flytter, så snart jeg kommer hjem.
Vi bliver ikke.
I orden?
I orden.
Jeg kan ikke spørge hele tiden.
Gülendam, jeg kan ikke spørge hver dag.
Så bliver de irriterede.
Hvad galt er der i at spørge om din pension?
Du ved, hvordan det er.
Det skal først godkendes af bogholderen og inspektøren.
Jeg kan ikke spørge 117 gange om dagen. Jeg er sikker på, de snakker om mig.
Hvad skulle de snakke om?
De skulle tænke på sig selv. Enhver er sig selv nærmest.
-Sedat. -Ja, hvad er der?
Kan du huske skrædderen Nafiz?
Hans bud kom forbi i formiddag.
Han sagde, Nafiz vil tale med dig.
Hvorfor sender han en?
-Det dumme svin. -Han sagde, du ikke tog telefonen.
Har du lånt penge af den lånehaj?
Hvorfor skulle jeg det?
Jeg kunne ikke tage telefonen. Jeg er på arbejde.
Han har kun ringet to gange.
Tænk ikke på det. Jeg ringer og taler med ham.
Det skal nok gå.
Har Elif ringet til dig?
Det gør hun ikke. De kommer ikke.
Jeg har mad over.
Jeg bringer fangen tilbage og kommer hjem i morgen.
-Ring, hvis der er noget. -Okay.
De har ikke tid.
De kan kun rejse, når manden har orlov.
-Jeg kan lave salaten. -Det behøves ikke.
Jeg er god til salat.
-Virkelig? -Nemlig.
-Nuriye. -Ja?
En fyr gloede på os ved caféen.
Det var underligt.
Bare rolig. Det betød nok ingenting.
Han så ud, som han… Jeg er god til at læse folk.
-Nuriye. -Ja?
Hvornår rejser de?
Vi rejser i morgen tidlig.
Okay? Tænk ikke på det.
Altså…
Hun spørger, fordi hun savner sin far.
Og pigen virkede ikke traumatiseret?
Nej.
Hun gjorde intet, som foruroligede mig.
Er du sulten?
Nej. Ellers tak.
-Jeg bestiller noget. Hvad med dig? -Jeg er sulten.
Hvad vil du have?
Det ved jeg ikke. Det samme som dig.
Kødboller, pide, döner…
-Kødboller. -Okay.
Lad os bestille kødboller.
Jeg vil have döner.
En portion? Ellers andet?
En portion.
Ihsan.
-Ja, chef? -Jeg vil bestille noget mad.
-Jeg har et spørgsmål. -Sig frem.
I ved den slags. Kan jeg snart gå på pension?
-Airan? -Ja.
-Hvornår vil du stoppe? -Brylluppet er åbenbart 5. juni.
Jeg skal bruge en del af min pension inden da.
Regn ikke med det.
Ikke?
Politiet sendte det her. De glemte underskriften.
Det tænkte jeg nok, men…
Du sagde "åbenbart".
Hvabehar?
Du sagde "åbenbart 5. juni", som om du ikke var informeret på forhånd.
Det er også dit bryllup.
-Sagde jeg "åbenbart"? -Ja.
Det er bare noget, man siger.
For brylluppet skal stå 5. juni.
Hvad gør du på mit værelse?
-Ikke noget. -Ud.
-Hvem er du? -Okay.
-Han er ikke en fremmed. Jeg kender ham. -Hvad?
Jeg kender ham.
Inviterer du fremmede mænd, din tøjte?
Hold nu op. Jeg ville ikke invitere en mand ind i dit hjem.
Jeg går derind.
Forsvind.
-Jeg vil ikke have ham her. -Jeg sender ham væk.
-Gør det. -Det gør jeg.
-Jeg kender ham ikke Han snusede rundt. -Vær ikke bekymret.
Hvordan går det, Musa?
Det går.
Jeg bliver snart løsladt.
Ja.
Apo spørger tit til dig. Vi holder øje med huset. Bare rolig.
Tak. Gud velsigne dig.
-Går det godt med Apos forretning? -Den er vokset.
Vi omsætter for en halv million. Også til turister.
En halv million?
Ja, men større forretning medfører større problemer.
Udgifterne vokser.
Og hvad så, når man omsætter for en halv million?
84 personer blev anholdt sidste år.
På et enkelt år.
Vi må tage os af dem. Glem ikke det.
Politiet beslaglagde næsten to et halvt ton hash og 100 kilo kokain.
De snuppede også 240.000 piller.
Man kan ikke sige til leverandøren: "Beklager, men politiet tog det."
-Vel? -Du har ret.
Op i røven med det.
Apo vil garanteret have dig med, når du kommer ud.
Vi får se.
Jeg har ikke haft behov for at gøre det, og jeg håber ikke, jeg får det.
Det er klart. Jeg ved, du ikke har brug for det.
Men vi har brug for dig.
-Bor han stadig her? -Nej.
Han har et fint hus i Lara.
-Men han kigger forbi hver aften. -Hvorfor det?
For at hente penge. Haluk bestyrer caféen for ham.
Han henter sine penge hver dag efter aftenbønnen.
Er der nogen?
Nå, Kadir, jeg smutter, inden han ser mig.
-Pas på min familie. -Det skal jeg nok.
-Nej. -Jo.
Jeg har penge nok.
Er du med?
Hils omkring dig. Farvel.
Det er koldt.
-Ja. Hvad er der med vejret? -Ja.
-Gud være med dig. -Amen.
-Tak. -Kom ind.
Godaften.
Velkommen, chef.
-Noget nyt? -Vi har ikke set ham igen.
Han har ikke forladt huset.
Det ser lækkert ud.
-Åbn den. -Jeg vil have baklava!
-Baklava! -Giv børnene noget.
-Er Nuriye der? -Ja. Hun har heller ikke forladt huset.
Hvor er Kadir?
Han gik hen for at tale med ham i eftermiddag. Han er ikke vendt tilbage.
Hvad fanden foregår her?
Hvorfor får han udgang tre år før, hans straf er udstået?
Musa ved ikke noget, vel?
Nej. Der er ingen problemer.
Vi ville vide, hvis der var.
Kadir ringede og sagde, at alt er i orden.
Hvorfor sagde du ikke det? Du sagde, han ikke vendte tilbage!
Det ved jeg ikke. Du bad mig ikke om…
Du har kun fisse i hovedet!
Din skide…
Undskyld, chef.
Kun Erhan har ikke afleveret. Han har fået frist til i morgen.
Det sker tit for Erhan.
Send nogen hen for at skyde ham i benet.
Hans andel er ikke en fjerdedel men en sjettedel fra nu af.
-Så tjener han ikke noget. -Hør så her!
Er han ikke en skide junkie? Han tager, hvad jeg tilbyder.
Javel, chef.
Nuriye, har vi noget til dessert?
Nej, skat.
Jeg skulle have købt noget. Vi har småkager.
-Jeg henter nogle. -Nej tak.
-Er du sikker? -Ja. Men tak.
Er det Instagram?
-Hvad? -Er det ikke Instagram?
Der, hvor man poster fotos og kommenterer dem.
Jo, det er Instagram.
Har du det?
Ja, men det her er noget andet.
-Jeg snakker med en på WhatsApp. -På hvad?
-WhatsApp. -WhatsApp. Javel.
Har du Facebook?
Hvor skal jeg sove, Nuriye?
I nat? Det er et problem. Kom og sov hos mig.
Det behøves ikke. Hun kan sove i sin seng.
Jeg sover bare på gulvet.
Så kan vi være sammen i nat. Er det i orden?
Ja.
Godt.
Du kan bo hos mig.
Jeg har plads. Jeg reder op.
Jeg er nødt til at blive her. Der er regler.
Og det er et barsk kvarter. Jeg vil ikke have problemer.
Jeg sover på sofaen, hvis jeg må.
Det er i orden.
JEG SAGDE DET JO. MIN FAR ER HER.
-SERIØST? -JA.
-VI VED BEGGE, DET ER LØGN. -HAN OG JEG ER I SAMME RUM.
SOM OM! DU SKULLE PRÆSENTERE OS FOR HINANDEN.
JEG HAR SAGT, DET ER UMULIGT…
Sms' er du stadigvæk?
Ja.
Er det en dreng?
Hvem?
Den, som skriver til dig. Er det en dreng?
Nåh. Nej, det er en pige.
Det var godt.
Du må ikke forlade huset, vel?
Korrekt.
Hvorfor?
-Slip, det gør ondt! -Ti stille!
Det gør ondt. Slip mig!
-Slip mig! -Fald så ned!
-Stop! Slip mig! -Din skide luder!
-Slip mig! -Lig stille!
Rolig! Det er overstået!
Nuriye, rolig. Det er overstået.
Det er overstået.
-Skal vi bare snakke sammen? -Ja, bare sludre et øjeblik.
Det er hurtigt overstået.
Det er okay. Jeg er jo gået ud.
Vi kigger bare forbi et øjeblik.
Okay. Måske kan vi gå en tur bagefter.
Ja.
Hvad, hvis hr. Sedat vågner?
Og hvad så? Han kan ikke gøre noget.
-Der er huset. -Okay.
-Vi kan vente her. -Fint.
Der kommer hun.
Tænk, at du pressede mig til det.
-Godaften. -Godaften.
Her er vi.
-Så det var rigtigt? -Ja. Er alt vel?
Jeg mente det ikke, men…
Den er god med dig.
-Hvad har du sagt til dine forældre? -At du var her.
Jeg sagde, jeg kom ind om lidt.
Du troede ikke på, jeg fandtes.
Det var ikke sådan ment.
"Det var ikke sådan ment." Hvordan så?
Okay, jeg har fattet det.
Vi må gå nu.
Okay. Jeg tager en smøg, nu jeg er herude.
Farvel, min ven.
Giv en.
Når din far er her?
Nå ja.
Okay, vi ses.
Farveller.
Det var en god idé.
-At jeg fik dig ud? -Ja.
-Du må have savnet det her. -Det er ikke det.
Jeg har en far-datter-oplevelse. Det vil jeg fortælle de andre om.
Bare hr. Sedat ikke tjekker værelset.
Han kigger ikke ind i andre folks værelser. Det gør han ikke.
Hvorfor skulle han det? Hvorfor?
Jeg mangler kun at afsone tre år. Hvorfor skulle jeg stikke af?
Lad os gå hjem, før du bliver skør.
Niks.
Du anede ikke, de var gået ud?
Nej.
Det fandt jeg ud af efter forhøret.
Det er min fejl. Den tager jeg på mig.
Vi var taget tidligt af sted. Jeg var træt.
Jeg faldt i søvn med det samme.
-Og hans forhold til datteren? -Hun tøede ikke op overfor ham.
Dengang vidste vi ikke hvorfor.
Og han reagerede, da han opdagede hvorfor.
Ja.
Gjorde hendes adfærd ham slet ikke mistænksom?
Hun gjorde intet mistænkeligt.
Vidste Nuriye, at Apo pressede hende ind i prostitution?
Hun vidste det.
Hun skjulte det, så Musa ikke gik amok.
Hvordan var din mor? Hvordan havde I det sammen?
Jeg ved, jeg spørger meget. Du behøver ikke at svare.
Du ved, hvordan det var.
Nej, det ved jeg faktisk ikke.
Jeg kendte ikke Nihan så godt.
Hvad mener du? Hun var din kone.
Det er rigtigt.
-Hvorfor ser du sådan på mig? -Jeg kan godt lide det.
-Lide hvad? -Dig.
Fordi du er min datter.
Ja, det er jeg, ikke?
Bare vent, til jeg kommer ud.
Så skal vi være sammen altid.
Lover du det?
Det lover jeg.
Du har lovet det.
Jeg sværger.
-En selfie? -Hvad?
Jeg vil have et billede af os. Jeg vil vise mine skolekammerater det.
Hvorfor ikke? Hvem skal tage det?
-Mig. -Okay.
Her ser helt anderledes ud.
Hvornår var du her sidst?
For længe siden.
Jeg kom i fængsel for 15 år siden.
Der er sket meget siden da.
Hvad ved du om det? Du er lige kommet.
Mine venner har fortalt om det.
Jeg har det fint med mor.
-Hvad? -Jeg mener, det havde jeg.
Kan du huske, du spurgte om mor i sporvognen?
-Skal jeg fortælle om det? -Ja, endelig.
Vi havde det rigtig godt sammen.
Hun arbejdede om dagen.
Vi lavede aftensmad sammen hver aften.
Det bliver sent. Jeg har ikke lavet mad. Spis resterne fra i går.
Hun fortalte, hvordan hendes dag havde været.
Hvem, der var kommet, hvad de gjorde…
Sig noget!
Ligner jeg en gadelygte?
Jeg fortalte hende om skolen.
Okay.
Vi elskede at lave mad sammen.
Jeg er ikke din tjener!
Vi var mere veninder end mor og datter.
Javel.
Så spiste vi sammen.
Vi elskede at drikke te og se fjernsyn.
Vi så vores yndlingsserier tre dage om ugen
og tv-konkurrencer de tre andre.
Søndag var filmaften.
Nogle søndage gik vi i biografen.
Det holdt jeg mest af.
Vi købte søde popcorn og sommetider yoghurt.
Den slags, de laver i biograferne.
De tilsætter chokolade, karamel, sukker, frugt…
Det smager godt.
-Hold kæft! -Du er sindssyg!
-Skrid! -Du kan skride, din søn af en luder.
-Jeg skal vise dig, dit svin! -Du er den eneste luder her!
-Du kan vente dig! -Hold kæft!
Jeg kunne bedst lide film, men mor elskede sine serier.
Hun kunne bedst lide kærlighedshistorier.
Det kan jeg ikke. De trækker det i langdrag.
Det er for dumt. Jeg hader det.
Jeg kan bedre lide actionfilm. Eller krimier.
Det var vist det. Kan vi tage hjem nu?
Lige en sidste ting.
-Vi kan sætte os ind, hvis du fryser. -Nej, det går fint.
Har du været her før?
Det er første gang.
Det er et meget gammelt sted. Jeg kom her som barn.
Kan du se manden derinde?
-Med overskægget. -Ja.
Det er ejeren. Han var her, da jeg var barn.
Da jeg gik i mellemskolen, kom jeg her hver dag
og købte eclair.
Hver dag bad jeg min far om penge til eclair.
Nå, men jeg var her en dag.
Nuriye stod ved døren.
Jeg måtte købe en til hende.
Dengang…
Kan du se det første bord?
Der stod eclairene.
Jeg havde kun penge til en.
Jeg havde intet valg.
Hvad? Stjal du den?
Ikke så højt.
Men jeg betalte for en.
Var du forelsket i hende?
Vildt.
Hvorfor giftede du dig så ikke med hende?
Det ville jeg gerne.
Men…
Men den aften, jeg mødte din mor…
…var jeg fuld.
Så…
Så skete der noget imellem os.
-Så… -Jeg er med. Okay.
Jeg er glad for, det skete.
Hvorfor?
Fordi du blev født.
Du er stadig forelsket i hende.
I hvem? Nuriye?
Ja. Hun elsker også dig.
-Hvor ved du det fra? -Det er tydeligt. Det kan enhver se.
Vil du ikke have, de ser dig?
Jeg får problemer, hvis de gør.
Gå du.
Jeg tager bagvejen.
Vi mødes fem huse efter caféen.
-Okay. -Af sted.
Hej, skat.
Hvad så? Hvor har du været så sent?
Ikke nogen steder. Jeg har besøgt en ven.
Vi snakkede lidt, og nu går jeg hjem.
Snak også lidt med mig.
Hvad siger du? Nej?
-Så sent? -Ja.
Hvis du kan snakke med andre…
Klokken er mange.
Det går nok. Bare et øjeblik.
-Hvad ville han? -Hvem? Haluk?
-"Haluk"? -Ja.
Han er på min alder. Du burde sige hr. Haluk.
-Måske sige De. -Han har bedt mig om at kalde ham Haluk.
Okay. Gå hjem.
-Hvor skal du hen? -Gå hjem.
Jeg skal nok sige hr. Du må ikke skændes med ham.
Du får bare problemer.
Jeg beder dig. Lad være.
Kom.
Hør her.
Brug bagvejen så meget som muligt.
-Gå ikke forbi caféen. -Okay.
-Bare til jeg kommer hjem. -Okay.
I morgen tager vi tilbage til Konya, og du vender tilbage til dit liv.
Du skal bare holde lav profil i tre år.
Det er ikke så lang tid.
Til den tid har du fået din eksamen. Måske vil du på college.
Vi flytter, hvis du vil studere et andet sted.
Os alle sammen.
Også Nuriye.
Jeg finder et job.
Jeg er trods alt værkfører.
Jeg får to job, om nødvendigt.
Jeg vil betale din skolegang. Jeg har ikke brug for så meget.
Jeg vil ikke ønske mig mere.
Nuriye?
-Jeg så, I gik. -Hvad?
Jeg så, I gik.
Vi besøgte hendes veninde. Yonca insisterede.
Nå.
-Sover hun? -Ja.
Lad os sidde lidt.
Du er blevet klippet.
Ja, det er jeg.
Det har været kortere som drengehår.
Men det er vokset ud.
Jeg kan lide det kort.
Men det er noget tid siden.
-Jeg har ikke brugt hårnåle, kruser det? -Nej.
Det er flot.
Tak.
Nu vil jeg lade dig sove.
-Nuriye. -Ja?
Der er så meget, jeg vil sige dig, men jeg mangler ord.
Jeg ved det.
Den følelse kender jeg.
Hvilken følelse?
Jeg skjuler det, da jeg ikke kan tale med dig.
-Og så… -Hvad så?
Det siger jeg ikke. Du griner bare.
-Ad hvad? -Jeg siger det ikke.
Jeg lover ikke at grine. Jeg vil vide det.
-Lover du det? -Jeg lover.
Jeg har skrevet til dig.
Ja, du har sendt mig mange breve.
Ikke dem…
Jeg sendte ikke dem alle.
-Hvad mener du? -Jeg skrev to, det ene sendte jeg ikke.
Hvorfor ikke?
Det gjorde jeg bare ikke.
Hvorfor? Var de ikke til mig?
-Kom over med dem. -Nej.
-Jeg vil gerne læse dem. -Nej.
Når du vender hjem.
Skrev du to hver gang? Du beholdt et og sendte … Du milde!
-Du lovede. -Jeg griner ikke.
-Jo, du gør. -Nej.
Nu griner jeg.
Musa, vi skal af sted.
Vi skal med bussen, ikke?
Jeg har lånt en bil. Jeg kører jer.
Jeg sætter Yonca af bagefter.
De kan sige farvel ved busterminalen.
Og fru Nebahat?
Naboens datter ser efter hende.
Iremnaz kan passe på hende. Hun kommer snart.
Godt.
-Jeg venter udenfor. -Godt.
Hallo? Nafiz.
Godmorgen.
Jeg er på arbejde.
Hvad?
De pålagde mig det. Derfor kunne jeg ikke tage telefonen.
Hør nu her.
Du har sendt folk, fordi jeg ikke svarede.
Det er ikke i orden.
Jeg er klar.
Musa.
-Er alt i orden? -Jeg har det fint.
Vi er vist i meget god tid, ikke?
Så lad os vente derhenne.
Lad os det.
Sæt dig her.
Jeg henter te. Vil I have noget?
Ja tak.
Pas godt på dig selv.
Okay. I lige måde.
Kan du huske vores snak på verandaen?
Jeg ville sige undskyld men kunne ikke.
Ja?
-Da vi nu har tid… -Det er okay.
-Seriøst. Det behøver du ikke. -Jo, jeg gør.
Du behøver ikke at høre efter.
Jeg fortæller det ikke for din skyld.
En ven i fængslet fortalte en historie om sin søn.
Ikke en lille dreng, en teenager.
Han sagde, han var impulsiv. Han var altid i problemer.
Osman var livræd for, at der skulle ske ham noget.
Nå, men han sagde…
"Hør her. Ens barn…
De tager imod det på hospitalet og giver det til en.
Og de siger…
'Hold det i live.'
Det er ens opgave."
Det skal leve, for at man kan kalde sig for far.
Ellers er man intet værd som mand.
Kan man ikke passe sit barn…
…hvis man ikke kan beskytte det, er man så en mand?
Jeg kunne ikke være der for dig.
Du har ikke haft nogen at tale med tingene om.
Hvem ved, hvor mange røvhuller, skiderikker,
og svin, du har mødt?
Hvad de bad dig om, fordi du ikke havde en far?
Men du har kæmpet imod, så godt du kunne.
Du har været bange. Meget bange.
Men du havde ingen at sige det til.
Musa.
Min søn.
Min søn!
-Er det virkelig dig? -Ja!
Jeg er her, mor. Jeg er her, søde mor.
-Musa. -Mor.
Din mormor og morfar ville ikke have dig.
Du kom til din fars hjem. Du troede, han var død.
Så fandt du ud af, din far sad i fængsel.
Det er okay. Du er her nu, ikke?
Min dejlige mor!
Du betroede mig hende, og jeg svigtede dig.
Derfor kom du, ikke?
Hvad…
Hvad mener du, mor?
Yonca.
Mit barnebarn, Yonca.
-Yonca. -Hvad?
Se på mig. Hvad er der sket med hende?
Hvad er der sket, mor?
Se på mig. Hvad er der sket med Yonca?
Du er en god pige.
Mange tak.
For hvad?
Hvad hedder du?
Min engel.
Mit smukke barnebarn. Du er så smuk.
Du er ikke min datter. Hvad hedder du?
Musa, hvad er det, du siger?
Hvad snakker du om? Vær nu ikke dum.
Musa!
-Gå du bare, min ven. -Musa.
Musa.
Det er okay. Smut med dig.
-Musa, fald nu ned. -Det er ikke i orden.
Det er okay. Hold op med at græde.
-Musa, hold nu op. -Græd ikke. Gå bare.
Du opfører dig tåbeligt. Vi går hen til bussen.
Hr. Sedat, hun er ikke min datter.
Hvad snakker du om? Selvfølgelig er hun det!
Du har ikke set hende i 15 år. Du er forvirret.
-Kom, så går vi. -Sig mig, hvor min datter er.
Det er ikke, som du tror.
Der er sket noget slemt. Hvor er hun, Nuriye?
Slip hende.
-Rolig. -Hvor er min datter? Sig det, Nuriye.
Sig det nu!
Hun er din datter.
-Rolig. -Hun er ikke min datter.
Nuriye, hvor er min datter?
Hvad snakker han om?
Passer det, han siger?
Sig mig det.
Yonca!
Min lille pige.
Yonca var meget indelukket, da hun kom.
Jeg skrev det til dig.
Jeg skrev, hun ikke havde sagt noget i lang tid.
Nebahat var helt vild med hende.
Hun var glad, som om du var her.
Men du ved, hvor svingende hun er.
Det påvirkede hende dårligt.
Jeg tog et billede af hende og satte det i ramme,
så Nebahat kan mindes hende.
Jeg gemte det, lige før du kom.
Hun fandt det åbenbart. Jeg så ikke efter.
Det var dumt.
Intet hjalp, Musa.
Vi fortalte hende, du sad i fængsel.
Hun sagde, hun ikke havde en far.
Hun var hidsig. Hun var altid vred.
Jeg kunne ikke få hende til at gå i skole. Hun ville ikke.
Så…
Så mødte hun en af kvarterets junkier.
Hun fortalte hende, stoffer gjorde en glad.
Hun lærte hende at tage dem.
Hun var afhængig, da jeg opdagede det.
Skaden var sket.
Intet hjalp. Jeg slog hende. Jeg låste hende inde.
Jeg forsøgte alt.
Hun skyldte også penge.
Apo krævede, hun skulle sælge. Jeg sagde nej.
Jeg tilbød at gøre det.
Det afslog han.
Jeg skulle ikke være urolig.
Hun skulle kun sælge, ikke andet.
Musa.
Vær nu rar, Musa. Jeg gjorde det for din skyld. Jeg sværger.
Jeg gav alle besked på ikke at fortælle dig det.
Fortæl mig det.
Hun gik ud for at sælge.
Hun kom ikke tilbage.
Jeg ventede oppe på hende hver aften. Men den aften faldt jeg i søvn.
Det må være Djævelens værk.
Hun var død, da jeg fandt hende.
Ingen havde set til hende.
Ingen af de svin havde gidet.
-Hvad skete der? -Det ved jeg ikke.
Jeg sværger, jeg prøvede at finde ud af det.
Det lykkedes ikke.
Apo sagde, det var nok. Han sagde, jeg skulle stoppe.
Jeg bad ham begrave hende uden at sige det til nogen.
Hvorfor?
Så du ikke hørte om det.
Hvis du havde opdaget det, var politiet blevet indblandet.
Jeg frygtede, du aldrig slap ud.
Men Apo holdt ord.
Ingen myndigheder blev indblandet.
Vi begravede hende.
Vi gjorde det ordentligt.
Han opdagede, der var noget galt.
Apo havde tvunget hans datter ud i prostitution.
Pigen blev bange og stak af. Hun er ikke set siden.
Musa kom hen til dig,
og angreb dig uden varsel.
Så…
Han kom bare hen og nikkede dig en skalle.
Du var omtumlet.
Han tog din pistol og slog dig bevidstløs med den.
Jeg citerer fra din tidligere forklaring:
"Han var væk, da jeg kom til mig selv.
Senere hørte jeg, hvad han havde gjort."
Det er korrekt.
Gør det ikke.
Lad os tage bussen væk herfra.
-Musa. -Musa!
Lad mig gå.
Lad være.
Giv slip.
Nej, jeg beder dig. Det må du ikke!
Gå ikke.
Skyd mig, eller lad mig gå.
Har du noget at tilføje?
Nej.
Du vidste ikke, hvad han havde i sinde.
Præcis.
Min dreng.
Gør det ikke.
-Musa! Ja.
Tag den.
Tak.
Musa!
Det virker suspekt.
Hvad mener du?
Angiveligt tvang de hans datter ud i prostitution, men vi har ingen beviser.
Vi har kun den her.
Nuriye Cataklis forklaring.
Datteren, Yonca Solak, er forsvundet. Hun forsvandt sporløst efter hændelsen.
Du ville på pension lige inden hændelsen.
Du begrundede det med, at din datter skulle giftes i Rom.
Gommen er velhavende. Fint.
Men, som du sagde,
har brudens familie også forpligtelser.
Sig mig, insinuerer du noget? Jeg er ikke med.
Jeg insinuerer intet.
Det hænger ikke sammen, og jeg venter på en forklaring.
I det kvarter ruller millionerne, og du ævler om pension og bryllupper.
Hvad siger du egentlig?
Sandheden.
Hvad vedrører min pension og min datters bryllup sagen?
Åbenbart en hel del.
-Det, du spørger om… -Ti stille!
Sedat, dette indgår nu i efterforskningen.
Det dur ikke at kalde det en privat sag.
-Fortæl os det. -Sig det!
Jeg har gæld.
Mere end jeg kan klare.
Jeg har kun én datter. Jeg har gjort alt, hun bad om.
Jeg har fjernet alle sten på hendes vej.
Det var nok en fejl.
Vi forstod hende ikke. Vi vidste ikke, hvad vi skulle gøre.
Hun ville på college.
Hun var besat af tanken.
Men hun studerede ikke. Det burde hun have gjort.
Hun kunne ikke komme ind på et. Hun var knust.
Men hun er min datter.
Jeg havde ondt af hende,
så jeg indskrev hende på et privat college i Ankara. Jeg fandt også et kollegie.
Jeg er bare fængselsbetjent.
-Har I børn? -Jeg har.
-Ja. -Så ved I, hvordan det er.
Pengene er små.
Undervisning, kollegie og hendes daglige fornødenheder…
Jeg kørte taxa om natten i et område med natklubber.
Det hjalp en tid.
Vi lånte. Vi prøvede at spare. Vi klarede os med små lån.
Så nåede vi til hendes sidste år.
Hun mødte ham det sidste år.
De blev forelskede.
De besluttede at gifte sig.
Som sagt har han gode forbindelser. Hans forældre har penge og indflydelse.
Hun sagde ikke, jeg er fængselsbetjent. Hun skammer sig åbenbart over det.
Hun flyttede fra kollegiet og lejede en lejlighed.
Hun købte møbler.
Han måtte ikke se hende tage bussen, så hun købte en brugt bil.
Hun tog et banklån og underskrev købspapirerne.
Men altså, hun kunne ikke betale sin gæld.
Løbet var kørt, da hun fortalte os det.
Heldigvis kunne jeg betale hendes gæld i Ankara.
Men vi har stadig vores gæld.
Vores eneste håb er at få udbetalt en del af min pension.
Det er bare det.
Hvem var hun?
Hvem? Pigen?
Hendes mor og jeg arbejder sammen.
Hendes far forlod dem, da hun var et år gammel.
Hun venter stadig på ham.
Fortæl mig om hende.
-Hvem? -Yonca.
Min datter.
Du så hende.
Hvad skal jeg sige?
Hvorfor er du sådan? Hvorfor gør du det imod mig?
Kan du ikke vise nåde?
Jeg gjorde det for ikke at såre dig.
Betyder jeg intet for dig?
"Elsk mig i stedet."
-Hvad? -Musikvideoen.
Jeg mener sangen…
"Beni Cok Sev." Med Tarkan.
Hun sang den altid.
-Hvad mener du? -Hun sang den hele tiden.
"Beni Cok Sev."
-Med Tarkan? -Ja. Kender du den?
-Jeg har aldrig hørt om den. -Det er en god sang.
Videoen er også god.
Det er den sikkert.
Vent her.
Gå ikke ud i aften.
Hvad skulle du på konditoriet?
Betalte du for eclairen?
-Gjorde du? -Stig ud.
Nej. Jeg stiger ikke ud.
-Stig ud, sagde jeg. -Nej.
Lad nu være, Musa!
-Stig ud! -Okay! Så gør jeg det!
Kom! Det er hr. Apo!
Velkommen, chef.
-Velkommen. -Velkommen, chef.
Tak.
-Jeg vil også have baklava. -Vær sød at give os noget.
Musa?
Nej, lad være! Lad være!
Pis!
Ali, løb!
-Løb! Kom så! -Hvad…
Løb! Kom så!
Hvorfor gør du det?
Musa, hvad fanden er det, du laver?
Jeg kommer for at hævne min datter, Kemal.
Skyd ham, for fanden!
Jeg har hørt, I alle var indblandet.
-Hvad fanden? -Jeg ved det ikke.
Der er en, som skyder.
Kaya, gå ud og find den skid.
Javel.
Få børnene væk.
Skynd jer!
Hvad fanden, dit dumme…
-Musa! -Er det ham?
-Han er sindssyg! -Smid den, eller du dør!
I så alle til, mens min datter døde.
I så hende alle dø. Har jeg ret?
Løb!
Godt.
Lad os afslutte forhøret.
-Er I færdige? -Ja.
Tak.
Forresten,
politiet glemt at få din underskrift på din forklaring.
Bare skriv under på sidste side.
-Her? -Ja.
MISTÆNKTES FORKLARING
EFTERLYSNING AF BARN
NAVN: YONCA SOLAK FARS NAVN: MUSA
Det er slet ikke vores bryllup.
De har ikke engang bedt om min velsignelse.
Hvabehar?
Kan du huske det?
Du sagde: "Det er også dit bryllup." Det er det ikke.
Hun har altid været flov over os.
Så de regner mig ikke for noget.
Hun skal nok ændre holdning.
-Vær ikke bitter… -Musas datter er død.
Hun døde for længe siden.
Nuriye arrangerede det, fordi hun vidste han ville reagere sådan.
Hun ønskede ikke, hendes elskede skulle gøre, hvad han gjorde.
Murat. Ayhan.
Kom.
Kom an.
Kom an, din skid.
Kom og få, hvad du fortjener.
Dit dumme svin!
Musa, så er det nok!
Stå stille! Ellers skyder jeg!
Hvad bilder du dig ind?
Hvem er du egentlig ude efter?
Du kommer bare her og begynder at skyde.
Du er ude efter mig, ikke?
Du har misforstået det hele.
Fald nu ned. Lad os tale om det.
Ingen af os gjorde din datter noget.
Se her, Musa.
Se på mig.
Jeg lægger pistolen fra mig.
Hør på mig. Lad os snakke.
Jeg tog mig af hende.
Du må tro mig. Jeg sværger.
Hør her.
Alle i nabolaget dør af sult, hvis du slår mig ihjel,
inklusive din mor og Nuriye.
Musa.
Det, der skete var…
Jeg kan gøre dig rig. Tag, hvad du vil have.
Hvad vil du have? Jeg har mange penge. Rigtig mange.
Du skulle bare vide. Det er vildt.
Musa.
Sig noget!
Sig noget! Fanden tage dig!
Sig noget, for fanden!
Hør her.
Du kommer ikke i fængsel for det her.
Ingen vil vidne imod dig.
Jeg gør dig stinkende rig, når du har udstået din nuværende straf.
Sig noget.
Sig dog for fanden noget!
Jeg gav hende alt, hun havde brug for.
Hele historien…
Det, vi fortalte jer og politiet,
bryggede Nuriye og jeg sammen, så jeg kunne få mine pensionspenge.
Forhøret var afsluttet. Hvorfor besluttede du at tilstå?
Jeg skammede mig vist over mig selv, ligesom min datter gør.
For…
…en pige måtte undvære en grav…
…for at en kunne få udbetalt pensionspenge.
En mand, som kan leve med det,
er allerede død indvendig.
Ikke sandt, hr. kommissær?
Nuriye ved, hvor hun er begravet.
VI SKYDER HVER TREDJE KUNDE, SOM BEDER OM TE…
PS: TO HAR BEDT OM DET I DAG
Undskyld.
Musa Solak!
Læg våbnet, og overgiv dig! Du er omringet!
Musa Solak, overgiv dig øjeblikkeligt!
Fortryder du noget?
Ja.
Jeg fortryder,
at jeg ikke havde modet
til at gå med Musa den dag.
Det fortryder jeg.
Er vi færdige?
Ja.
Pas på dig selv.
Du hører nærmere.
Tak.
Musa, overgiv dig!
Du er omringet!
Smid våbnet.
Overgiv dig!
Det er sidste advarsel! Smid våbnet!
Nu er det nok, Musa!
Det er forbi! Gør det!
Smid våbnet!
Musa, overgiv dig!
Nej! Stop! Jeg beder jer!
Gør det ikke!
Du må ikke dø!
Du må ikke!
Jeg hedder Leyla.
Hører du? Leyla.
Min datter…
JURIDISK FAKULTET - EKSAMENSBEVIS LEYLA KARTAL
Jeg er vant til dig. Hvad skal jeg gøre uden dig?
Uden mig? Sig ikke det!
Du slipper ikke af med mig så let.
Ikke det?
Og jeg har meget at se til.
Jeg er blevet tilbudt et job på det kontor, hvor jeg var i lære.
-Er du? -Herligt!
-Det er jeg glad for at høre! -Vi må se.
Hvad mener du? Det er svært at finde arbejde.
Bare tag, hvad de tilbyder dig.
De slipper dig aldrig.
-Det passer ikke. -Jo.
-Han har allerede taget mit diplom. -Det er hængt op. Flot.
-Jeg kan arbejde uden det. -Vi beholder det.
Skal vi skåle for hende?
-Ja. Lad os det. -Ja.
-For mere succes og din helse. -For succes.
Gud være med dig.
For min far.
Jeg kendte ham kun én dag,
men alt det her skyldes ham.
Jeg håber, jeg er det værd.
Selvfølgelig er du det, skat.
-Jeg henter desserten, jeg købte i dag. -Okay.
For Musa.
Her kommer dejlige tulumba,
-Det må du ikke! -Nøj, den er stor.
Flyt skålen. Leyla er glad for tulumba.
Han laver dem godt. Du har aldrig smagt noget lignende.
-Mange tak. -Har du ingen manerer?
Det går nok.
Hvad må Nuriye ikke tænke, når vi serverer dem i æsken.
-Vel ikke noget? -Nej!
-Hvorfor skulle jeg det? -Nuriye kender os.
-Men… -Jeg er ikke fremmed.
-Bare tag. -Det er min yndlingsdessert.
-Er det? -Ja.
Det vidste jeg ikke.
-Jeg ved bare, Leyla kan lide dem. -Også jeg.
Jeg bestilte dem…
-De er lækre. -…for en uge siden.
Han er populær.
-Køb flere for din første løn. -Konyas bedste.
Min mormor lavede dem til højtider.
Min mor lavede en dessert, som mindede om tulumba.
-Den smagte skønt. -Det husker jeg.
-Hun lagde noget ovenpå. -Dadler.
TIL ZEYTINKÖY...
Tekster af: Henriette Saffron