A NETFLIX BEMUTATJA
Neve?
Sedat Yücel.
Foglalkozása?
A Konyai Börtönben vagyok őr 29 éve.
Ez nem kihallgatás, Sedat úr.
Mint tudja, az a rendőrség dolga.
Az Igazságügyi Minisztérium által indított nyomozás keretében
hallgatjuk meg önt.
De lehetséges, hogy bíróság elé kerül.
Elveszítheti az állását, a nyugdíját,
azon jogosultságaival együtt, amiket a szolgálata idején szerzett.
Tudom.
Jól van.
Akkor kezdjük!
Az incidens napján, vagyis 2018. április 25-én
Musa Solak őrizetes a felügyelete alatt volt?
Igen.
Spotify.
- Mi van? - Spotify.
„Stopify?”
„Spotify,” ember.
Próbáld a „szponzorról” megjegyezni!
Aha. És mi van vele?
Szóval ezzel…
Ezzel az appal online hallgathatsz zenét.
A tizenévesek imádják.
- Ingyen van? - Igen.
De az internet nem.
Amiatt ne aggódj! Az appot használhatom, ugye?
Hogyan kell?
Játszottál már online videojátékokat?
- Aha, egy netkávézóban. - Oké.
Vágod, amikor rákattintasz az ikonra, és elindul a játék?
- Ja. - Ez ugyanolyan.
Megnyomod, és elindul.
Olyan, mint a vágásaim.
Zöld háttéren három vonal.
Pont így néz ki.
Tuti szeretőt tart.
Egy hónapig csak hajnali kettő után járt haza.
Kicsoda? Az apád?
Nem, az öregapám!
Figyelsz te egyáltalán? Hozzád beszélek!
Szar a helyzet otthon.
Neked legalább van apád.
Nekem ez más.
Szívem, rólad még az új diákok is tudják, hogy nincs apád.
Állítsd le magad!
- Hova mész? - Cigizni.
- Jössz? - Nem, menj csak!
Amúgy
pár nap vagy egy hét múlva hazajön.
- Ki? Az apád? - Nem, öregapám!
Király. Bemutathatsz.
Nem lehet, csak egyetlen éjszakára marad.
Tényleg?
Rendben.
Szinte szomszédok vagyunk. Csak öt percre szeretném látni.
Mit szólsz?
Ne már, ne légy hülye!
Csak egy éjszakára jön.
Mondjam meg neki, hogy találkoznia kell a barátaimmal?
Tessék!
Hívatott, főnök.
Igen, Sedat.
Egy rab eltávot kérelmezett. Musa Solak.
A jövő héten hazalátogat egy napra a maga felügyelete alatt.
- Jó, de tudja, hogy mennék már nyugdíjba. - Tudom. Nem lesz baj.
Ne aggódjon! Nyugodt fickó. És jó indoka van.
Huszonnegyedikén mennek, egy napot ott töltenek,
és másnap estére visszajönnek.
De jön haza a lányom Olaszországból.
Sedat!
Így is van elég gondunk, ne okozzon még többet, kérem!
Rendben, főnök, bocsánat. Meglesz.
A költségeket Behçet intézi.
És ha lehet, hozza vissza hamarabb!
Rendben, Faruk.
- Elmehetek? - Mehet.
Szia, szivi!
Már nem is köszönsz?
Nem láttalak, különben…
Igen?
Köszöntem volna.
Tényleg?
Mennem kell. Elkésem.
Jó. Akkor menj!
Valahol úgyis megtalállak.
Nagyon kicsi voltál még.
Úgy értem…
Nem megy.
Szia, Yonca! Hogy vagy, drágám?
De sokat nőttél!
Picsába!
Szia, Yonca! Megszoktad már a házat?
Tudod, itt születtél.
Ne aggódj!
Seperc alatt újra itthon leszek.
Mintha érdekelné, hogy visszamész-e vagy sem, te fasz.
Szia, Yonca!
Musa a nevem.
Én vagyok az apád.
Egészségükre!
- Kösz. - Kösz.
Mondott bármi gyanúsat?
Amivel utalhatott a szándékaira?
Nem.
Semmi gyanúsat nem mondott.
Viszont izgatott volt.
- Mert találkozott a lányával? - Igen.
Tizennégy éve nem látta.
Ezért kért eltávot.
Miért várt 14 évet?
A felesége nem hagyta.
Azt mondta a lánynak, hogy Musa meghalt.
Hát ezért.
Nem engedte, hogy meglátogassa vagy írjon neki.
Akkor most miért hagyta?
Nem hagyta.
Meghalt.
Hogyan?
Autóbalesetben.
És utána?
Az anya szüleinek kellett befogadniuk.
De nem akarták.
Odaadták a lányt Musa anyjának.
Aki súlyos Alzheimer-kórban szenved.
Szóval szerintem ezért kérelmezett eltávot ilyen hirtelen.
Tényleg sosem látott még fotót róla?
Az anyja nem küldött.
Ők is Antalyában laktak?
Nem. Amikor lecsuktak, Urfába ment az apjához.
Küldtem leveleket.
Telefonáltam is, de…
Mi történt?
Semmi.
Akkor honnan van ez a kép?
A szomszédunk, Nuriye küldte.
Az ég áldja!
Nincs senkink. Ő gondoskodott mindenről.
Ezt a képet három-négy napja küldte.
Korábban nem akart.
- Magának van gyereke? - Van.
Egy lányom.
- Huszonöt éves. - De jó! Isten áldja!
- Ámen. A magáét is. - Ámen.
Musa, a felesége…
Isten nyugosztalja,
miért haragudott magára annyira? Mi történt?
Hát mi…
Teherbe esett. Ezért házasodtunk össze.
Egy este berúgtam, és…
Hülye voltam.
Nézd meg a gyerekedet utoljára!
Verjen meg az Isten, Musa!
Én valaki mást szerettem…
Nem ismertük jól egymást.
Követtünk el hibákat.
- A rendőrök nem tudnak erről a helyről? - Dehogynem.
Ne nagyon álljunk meg erre!
- Elif az, csak… - De…
Egy pillanat.
Halló?
Igen, drágám?
Jól vagyok.
És te?
Antalyában vagyok.
Ideküldtek egy napra.
Holnapra otthon leszek.
Tessék?
Annyit készültünk…
Ez nem jó. Anyád el fog keseredni.
Mit mást mondana a telefonba? Nem akarja, hogy bánkódj.
Mi?
Ne tedd ezt velünk, kicsim!
Ne csináld!
Nem szenvedtünk már eleget miattad?
Ami sok, az sok, Elif!
Figyelj… Halló?
- Minden oké? - Semmiség.
Szülői problémák.
Megérkeztünk.
- Isten hozott, Musa! - Jó látni téged, Nuriye.
Ő itt Sedat.
- Isten hozta! - Köszönöm, kedves.
A börtönben dolgozik.
Értem. Üdvözlöm.
Üdvözöllek!
- Baszd meg! Eressz! - Ide gyere!
- Esküszöm… - Engedj el!
Hagyj békén, baszd meg!
Itt leszek, Musa.
Dehogyis! Megterítettem, jöjjön be!
Nem kellett volna.
Kérem, uram!
- Jöjjön be! - Rendben.
- Hol van anya? - Bent.
Anya!
Gyönyörű édesanyám!
Az ablaknál vártál a fiadra?
Ki ez?
Honnan veszi, hogy a fiam?
Én vagyok az, anya. Én.
Mit keres a házamban?
Kik ezek, drágám?
Én vagyok az, anya. Musa. Nem ismered fel a fiad?
Musa?
Ugyan már.
Volt egy Iksan nevű szomszédunk.
A férjét Ramazannak hívták.
Emlékszel Ramazanra?
Persze hogy emlékszem.
Ramazan nagyon beteg volt.
Azon tűnődöm, felépült-e valaha.
Jól van, anya. Ne aggódj miatta!
- Tényleg? - Igen.
Ennek örülök.
Azt üzeni: „Nebahat néni ne aggódjon miattam.”
Hogy ne aggódnék?
Tessék jönni, anyuka! Pihenjen egy kicsit!
- Hogy? - Tessék jönni! Elfáradt.
- Elfáradtam. - Jöjjön!
- Szundítson egyet! - Fogok is.
Kik ezek az emberek?
- Dobd ki őket! - Úgy lesz.
- Ne aggódjon! - Aludnom kell.
Jól van.
Tessék ledőlni egy kicsit!
Nagyon nehéz betegség.
Isten segítsen neki!
Köszönöm.
Kérem, uram, foglaljon helyet!
- Jól van. - Tessék!
- Nuriye! - Igen?
Mindig ilyen?
Sohasem tisztul ki?
Az orvos szerint bármi megtörténhet.
Értem.
Ő nem tud róla semmit. Csak éli az életét.
Biztos éhesek vagytok. Megterítettem.
- Köszönöm. - Tessék csak!
Jól van.
Nuriye…
Az iskolában. Fontos vizsgája van.
Utána egyből hazajön.
- Gyere! - Jó.
AYŞENUR ASSZONY, BANK
Miért zavarta annyira
az a telefonhívás?
Hát…
Dühös voltam, mert a lányom lemondta a látogatását.
Biztos azért.
Miért mondta le?
A helyzet az,
hogy beházasodik egy jómódú családba.
Fontos emberek közé, jó kapcsolatokkal.
Olaszországban élnek.
A lányunk is.
Eljöttek Isztambulba egy hétre.
Úgy volt, hogy pár napig nálunk lesznek.
Nyilván nagyon készültünk rá.
Aztán valami közbejött nekik, és…
Meghiúsult a dolog, nem jöttek el.
Ezért voltam kicsit bosszús.
Ennyi.
Ha a vőlegény gazdag…
Attól, hogy gazdagok, én ugyanúgy teljesítem a kötelességemet.
Mindig megteszem, amit kell.
Úgy értem, nem lesznek anyagi gondjaik az esküvővel.
Nyilván.
Nem ízlik?
De.
Finom.
Hozhatok valami mást.
Dehogyis. Minden nagyon finom.
- Jó étvágyat! - Csak elment az étvágyam.
A telefonhívás miatt?
Nem.
Elszívok egy cigit.
- További jó étvágyat! - Köszönjük.
Szia, kedves! Tessék, gyere csak!
Gyere be!
Gyere! Ne csak állj ott!
Szia, Yonca!
Musa vagyok.
Tudom.
Egy pillanat!
Ezt neked készítettem.
Talán tehetsz bele fényképet.
Köszönöm.
Együnk! Biztos éhes vagy.
- Éhen halok. - Akkor gyere!
Nem, főnök.
Persze úgy néz ki, de sose tudni.
Hogyne.
Jössz ma este, főnök?
Rendben, főnök, de…
Csak hát ma itt volt, és…
- Oké, főnök. - Pofa be, te barom!
Jó, csak mondtam.
Este találkozunk.
Viszhall!
Te faszfej!
Tízpercenként ellenőrzöl, de lebaszol, ha kérdezek valamit!
- Hozz kávét! - Máris.
Amikor a seregben voltam,
volt egy gazdag barátom.
Egy nap így szólt:
„Musa, gondoltad volna valaha,
hogy üvegpohárból inni luxusnak számít majd?”
Nagyon sokat nevettünk.
A seregben megtanuljuk értékelni a dolgokat.
Ahogy a börtönben is.
Milyen a suli?
Jó.
Nagyszerű.
Ez…
Tudod, nem könnyű…
személyesen találkozni.
Én csak…
Tudod…
Két év múlva 18 éves leszel.
Szerettem volna találkozni veled, mielőtt túl késő.
Nem tudtam megakadályozni, ami történt, de megtörtént.
Nem gond.
De az.
Mit csinálsz?
Pillanat!
- Kit nézel? - Senkit.
- Ki az? - Senki.
Musa és Yonca.
- Musa itt van? - Igen, itt van.
- Hol van? - A verandán, anyuka.
Ennie kell.
Utána odaviszem hozzá.
- Mit mondtál, ki van még ott? - Yonca.
Az unokája van vele.
Yonca.
- Yonca! - Jól van. Menjünk…
- Yonca! Kicsikém! - Nyugalom!
- Tessék jönni! Mi baj? - Kicsikém!
Semmi baj.
- Kicsikém! - Keljen fel! Tessék jönni!
Fárasztó nap volt a mai.
Figyelj, errefelé nehéz tisztességesnek maradni.
Úgyhogy óvatosnak kell lenned.
Vigyáznod magadra.
Amint visszajövök, elmegyünk innen.
Nem maradunk.
Rendben?
Rendben.
Persze hogy kérdeztem. Nem kérdezhetem folyton.
Gülendam, nem kérdezhetem meg mindennap.
Még felidegesítem őket.
Miért? Mi baj van azzal, ha érdeklődsz a nyugdíjad iránt?
Nem tudod, hogy mennek a dolgok.
Először a könyvelésnek és az igazgatónak kell jóváhagynia.
Nem kérdezhetem meg napi ötször. Ki tudja, mit beszélnek a hátam mögött.
Miről beszélnének?
Törődjenek a maguk dolgával! Mindenkinek megvan a maga baja.
- Sedat! - Igen? Mi az?
Emlékszel a szabó Nafizra?
Ideküldött reggel egy embert.
Azt üzeni, hogy beszélni akar veled.
Minek küldözgeti oda az embereit?
- A seggfej! - Azt mondta, nem veszed fel a telefont.
Kölcsönkértél az uzsorástól, Sedat?
Miért kérnék?
Nem tudtam felvenni. Szolgálatban vagyok.
Csak kétszer hívott.
Ne aggódj!
Visszahívom, és beszélek vele.
Nincs semmi gond.
Elif hívott téged, Gülendam?
Nem fog. Nem jönnek.
Fenn van a fazék a tűzön.
Rendben. Visszaviszem a rabot, és holnap otthon leszek.
- Hívj, ha kell valami. - Oké.
Nincs rá idejük.
Csak akkor utaznak, amikor a férj szabadságon van.
- Elkészítem a salátát. - Nem kell.
Pedig nagyon jót csinálok.
- Tényleg? - De mennyire.
- Nuriye! - Igen?
Valami fickó megbámult minket a kávézónál.
Fura volt.
Ne aggódjon! Biztos semmiség.
Nem. Úgy nézett, mint aki… Ismerem az embereket.
- Nuriye! - Igen?
Mikor mennek el?
Holnap reggel indulunk.
Rendben? Ne aggódj!
Uram!
Azért kérdi, mert hiányzik neki az apukája.
Voltak traumára utaló jelek a lányon?
Nem voltak.
Semmi olyasmi, amire felfigyeltem volna.
Éhes?
Nem, tele vagyok. Köszönöm.
- Rendelek valamit. Te is? - Én is éhes vagyok.
Mit kérsz?
Nem tudom. Te? Ugyanazt kérem.
Húsgombóc, pide, döner…
- Húsgombóc. - Jó.
Legyen húsgombóc!
Tudod, mit? Én dönert kérek.
Oké. Egyet? Többet?
Egyet.
İhsan!
- Igen? - Rendelek kaját.
- Kérdeznék valamit. - Tessék!
Húsgombóc és…
Maguk tudják az ilyesmit. Elmehetek nyugdíjba hamarosan?
- Ayran? - Igen.
- Mikor szeretne? - Úgy néz ki, június 5-én lesz az esküvő.
Addig szeretném megkapni a nyugdíjbónuszomat.
Nem valószínű.
Nem?
Ezt a rendőrök küldték. Elfelejtették aláíratni.
Én is sejtettem, de…
Azt mondta: „úgy néz ki”.
Tessék?
Azt mondta, „úgy néz ki”, június 5-én lesz, mintha csak hallotta volna.
Ez a maga esküvője is.
- Így mondtam volna? - Igen.
Csak nyelvbotlás volt.
Június 5-én lesz az esküvő.
Mit keres a szobámban?
- Tessék? - Kifelé!
- Ki maga? - Jól van.
Ő nem idegen.
Ismerem.
- Mi? - Ismerem.
Férfiakat hozol az otthonunkba, te lotyó?
Jaj, ne tessék ilyen lenni!
Sosem hívnék férfiakat az otthonába.
Bent leszek.
Kifelé!
- Nem akarom, hogy itt legyen. Ki ez? - Elküldöm.
- Küldd is! - Elküldöm.
Nem ismerem.
- Szaglászott. - Jól van, semmi baj.
És hogy vagy, Musa?
Megvagyok.
Várom, hogy szabaduljak. Hamarosan.
Aha.
Apo sokszor kérdez rólad.
Figyeljük a házat. Ne aggódj!
Kösz. Az ég áldjon!
- Hogy megy Apo biznisze? - Egyre nagyobb.
Félmilliós forgalom. A turisták is tőlünk veszik.
Félmillió?
Igen, de a nagyobb üzlet több bajjal jár. Magasabb költségekkel.
Kit érdekel, ha félmilliós a forgalom?
Csak tavaly 84 embert tartóztattak le, Musa.
Egy év alatt.
Gondoskodnunk kell róluk. Ezt ne feledd!
A rendőrök lefoglaltak közel 2,5 tonna füvet és 100 kiló kokaint.
Meg 240 000 pirulát.
Azt mégse mondhatod a beszállítónak, hogy „bocs, elvették a rendőrök.”
- Ugye? - Aha.
Ja.
Szar az egész úgyis.
Apo biztos maga mellett akar tudni, ha kijössz.
Meglátjuk.
Eddig nem kellett, remélem, a jövőben sem fog.
Persze, testvér.
Tudom, hogy nincs rá szükséged.
Nekünk van rád.
- Még mindig itt lakik? - Nem.
Vett egy szép házat Larában.
De benéz minden este.
Miért?
A pénzért.
Haluk vezeti a kávézót.
Az esti ima után mindig eljön a pénzért.
Van ott valaki?
Na mindegy, Kadir…
Megyek, mielőtt meglát.
- Vigyázz a családomra! - Persze.
- Nem kell! - Kérlek!
Van elég pénzem.
Rendben?
Üdvözlöm a többieket. Szia!
De hideg van!
- Ja. Mi ez az idő? - Ugye?
- Isten áldjon! - Ámen.
- Kösz. - Tessék!
Jó estét!
Helló, főnök!
- Van újság? - Nem láttuk újra.
Nem hagyta el a házat.
Finomnak tűnik.
- Nyisd már ki! - Baklavát akarok!
- Baklava! - Adj a gyerekeknek!
- Nuriye ott van? - Igen. Ő sem hagyta el a házat.
Hol van Kadir?
Délután elment beszélni vele. Azóta nem jött vissza.
Mégis mi a fasz ez?
Minek kap eltávot három évvel a szabadulása előtt?
Musa nem tud semmit, ugye?
Nem, főnök. Nincs semmi gond.
Már tudnánk róla, ha lenne.
Kadir felhívott utána, azt mondta, minden rendben.
Idióta! Erről miért nem szóltál? Csak azt mondtad, nem jött!
Nem tudom, miért, főnök. Nem mondtad, hogy…
Mert csak a puncin jár az eszed!
Te kibaszott…
Sajnálom, főnök.
Csak Erhan nem hozta. Megmondtam, hogy holnapig kap időt.
Erhan sokszor késik mostanában.
Küldj valakit, hogy lője lábon!
Mostantól nem egy negyed, hanem hatod a részesedése.
Abból nincs profitja, főnök.
- Nem éri meg neki. - Figyelj!
Az egy kibaszott drogos! Elfogadja, amit kap.
Igen, főnök.
Nuriye! Van desszert?
Nincs, szívem.
Vehettem volna. De keksz van.
- Hozok. - Kösz, nem.
- Biztos? - Igen. Köszi.
Az az Instagram?
- Mi? - Az nem az Instagram?
Ahová fotókat lehet feltölteni, és kommentelni őket.
Igen, az az Instagram.
Neked van?
Igen, de ez más.
- Egy barátommal beszélek WhatsAppon. - Min?
- WhatsApp? - WhatsApp. Jó.
Van Facebookod?
Hol fogok aludni, Nuriye?
A ma este kicsit bajos lesz. Alhatsz velem.
Nem kell.
Hadd aludjon az ágyában!
Én alszom a padlón.
Így együtt lehetünk az éjjel. Úgy jó?
Persze.
Akkor jó.
Maga alhat nálam.
Van hely. Megágyazok magának.
Itt kellene maradnom, kedves.
Nem mehetek el. Ez a szabály.
Ez amúgy is rossz a környék. Nem akarok gondot.
Majd alszom a kanapén, ha nem baj.
Rendben.
MONDTAM. ITT VAN AZ APÁM.
- KOMOLYAN? - IGEN.
- TUDJUK, HOGY EZ NEM IGAZ. - PEDIG ITT VAN VELEM A SZOBÁBAN.
AHA, PERSZE! BE KELLETT VOLNA MUTATNOD.
MONDTAM, HOGY NEM MEGY…
Még mindig chatelsz?
Igen.
Fiú?
Ki?
Aki üzenget neked. Fiú?
Ja, nem. Lány.
Megkönnyebbültem.
Nem hagyhatod el a házat, ugye?
Igen.
Miért?
- Engedj! Fáj! - Ne kiabálj!
Ez fáj! Engedj el!
- Engedj! - Nyugi már!
- Hagyd abba! Eressz! - Kibaszott kurva!
- Engedj! - Ne mozogj!
Semmi baj! Vége van!
Nuriye, semmi baj. Vége van.
Vége van.
- Csak beszélgetni fogunk? - Igen. Csevegünk egy picit.
Egy perc az egész.
Semmi gond, hisz már úgyis kijöttem.
Csak benézünk.
Jól van. Utána sétálhatnánk egyet.
Persze.
Mi van, ha Sedat úr felébred?
Kit izgat? Úgyse tehet semmit.
- Az az a ház. - Oké.
- Várjunk itt! - Jó.
Ott van.
Hihetetlen, hogy rávettél.
- Jó estét! - Szia!
Itt vagyunk.
- Komolyan eljöttetek? - Igen. Hogy vagy?
Pedig csak vicceltem ám…
Aha, persze!
- Mit mondtál a szüleidnek? - Hogy itt vagy.
És pár perc múlva jövök.
Hallom, nem hitted el, hogy igazi vagyok.
Nem arról van szó.
„Nem arról van szó.” Akkor miről?
Jó, jó, igazad van.
Na mindegy, mennünk kell.
Rendben. Elszívok egy cigit, ha már kijöttem.
Jó éjt, drágám!
Adj egyet!
Apád előtt?
Igaz.
Jól van. Szia!
Jó éjt!
Jó, hogy megtetted!
- Hogy kihoztalak? - Igen.
- Biztos hiányzott a hely. - Nem azért.
Ez egy apa-lánya kaland. Mindenkinek elmesélem, ha visszamentem.
Remélem, Sedat úr nem nézett be a szobába.
Csak nem szokása leskelődni. Biztos nem nézett be.
Miért tenné?
Miért?
Nem fogok elszökni. Csak három évem van hátra.
Miért szöknék?
Menjünk vissza, mielőtt megbolondulsz.
Kizárt!
Nem is sejtette, hogy miért mentek ki?
Nem.
A kihallgatás után tudtam meg.
Az én hibám, nem vitatom.
De nagyon korán indultunk, fáradt voltam.
Azt hiszem, azonnal elaludtam.
- Milyen volt a kapcsolata a lányával? - A lány nem tudott feloldódni.
Akkor még nem tudtuk az okát.
És ahogy Musa megtudta, azonnal lépett.
Igen.
A lány viselkedése nem keltett gyanút benne?
Semmi gyanúsat nem csinált.
Nuriye tudott róla, hogy Apo prostitúcióra kényszerítette?
Tudott.
Eltitkolta, nehogy elboruljon Musa agya.
Milyen volt anyukád? Hogy éltetek együtt?
Tudom, hogy folyton kérdezek. Nem muszáj válaszolnod.
Tudod, milyen volt.
Igazából nem tudom.
Nem ismertem jól Nihant.
Hogyhogy? Hisz a feleséged volt.
Igazad van.
- Miért nézel így rám? - Csak úgy. Tetszik.
- Micsoda? - Te.
Hiszen te vagy a lányom.
Hát, az vagyok, nem?
Miután kiszabadulok…
Utána mindig együtt leszünk.
Megígéred?
Megígérem.
Megígérted.
Esküszöm.
- Szelfi? - Mi?
Csinálok rólunk egy képet.
Megmutatom a barátaimnak a suliban.
Miért ne? Ki fotóz le minket?
- Én. - Rendben.
Teljesen máshogy néz ki.
Mikor voltál itt utoljára?
Nagyon régen.
Tizenöt éve zártak be.
Azóta sok minden megváltozott.
Honnan tudod? Most vagy itt először.
Hát, a barátaimtól tudom.
Jól kijövök anyával.
- Hogy? - Vagyis jól kijöttem.
Tudod, kérdeztél róla a villamoson.
- Elmondjam? - Persze, mondd!
Nagyon jól kijöttünk egymással.
Nappal dolgozott.
Esténként együtt főztünk vacsorát.
Későn jövök. Nem főztem semmit.
Edd meg a tegnapi maradékot a hűtőből!
Elmesélte, hogy telt a napja.
Mi történt, mit csináltak…
Mondj valamit!
Utcalámpának nézel?
Elmeséltem, mi volt a suliban.
Oké.
Imádtunk együtt főzni.
Nem vagyok a bejárónőd!
Mintha barátok lettünk volna, nem családtagok.
Értem.
Aztán együtt vacsoráztuk.
Szerettünk teázni tévézés közben.
A hét három napján a kedvenc sorozatainkat néztük,
a másik hármon vetélkedőket.
A vasárnap volt a mozis este.
Olyankor moziba mentünk.
Az volt a kedvencem.
Vettünk édes pop-cornt, néha joghurtot.
Olyat, amit moziban lehet kapni.
Tesznek bele csokit, karamellt, cukrot, gyümölcsöt…
Isteni finom.
- Fogd be! - Bolond vagy!
- Menj a picsába! - Te menj, a kurva anyádat!
- Meglátod, te seggfej! - Te vagy itt az egyetlen kurva!
- Majd én megmutatom! - Kussolj!
Én jobb szerettem a filmeket, anya meg a sorozatokat.
Imádta a szerelmes sztorikat.
Én nem bírom őket. Mindet elnyújtják.
Nevetséges. Utálom.
Az akciófilmek jobbak.
Vagy a thrillerek.
Nagyjából ennyi. Most már visszamehetünk?
Még egy utolsó dolog.
Menjünk be, ha fázol!
Nem, jól vagyok.
Voltál már itt?
Most vagyok először.
Ez nagyon régi hely. Már gyerekkoromban is itt volt.
Látod a fickót odabent?
- A bajuszosat. - Igen.
Ő a tulaj. Gyerekkoromban is itt volt.
Felső tagozatos koromban mindennap eljöttem ekler fánkot venni.
Mindennap kértem pénzt apámtól eklerre.
Na mindegy.
Egy nap itt megint voltam.
Megláttam Nuriyét az ajtóban.
Neki is vennem kellett.
Akkoriban…
Látod azt az első asztalt?
Azon voltak a fánkok.
Csak egyre volt elég pénzem.
Nem volt választásom.
Mi? Elloptad?
Ne olyan hangosan!
Egyet azért kifizettem.
Szerelmes voltál belé?
Őrülten.
Akkor miért nem őt vetted feleségül?
Őt akartam.
De…
De aznap, amikor megismertem anyádat…
részeg voltam.
Aztán…
Aztán történtek köztünk dolgok.
- Szóval… - Értem. Oké.
Örülök, hogy megtörtént.
Miért?
Mert megszülettél.
Még mindig szerelmes vagy belé.
Kibe? Nuriyébe?
Igen. Ő is szeret téged.
Honnan tudod?
Tök egyértelmű. Bárki látja.
Nem akarod, hogy meglássanak?
Akkor nagy bajba kerülnék.
Menj csak!
Én megyek a kertek alatt.
Találkozzunk öt házzal a kávézó után.
- Jó. - Menjünk!
Szia, szivi!
Mi újság? Honnan jöttél ilyen későn?
Sehonnan. Egy barátomnál voltam.
Beszélgettünk, most megyek haza.
Velem is beszélgess kicsit!
Mit szólsz? Nem?
- Ilyen későn? - Igen.
Miért ne? Ha másokkal tudsz…
Késő van.
Nem lesz gond. Csak egy perc!
- Mit akar? - Ki? Haluk?
- „Haluk”? - Igen.
Velem egyidős. Uramnak szólíthatnád.
Sőt, bácsinak.
Régen Haluk úrnak hívtam, de azt mondta, tegezzem.
Jó. Menj haza!
- Hova mész? - Menj haza!
Semmi baj. Magázni fogom! Ne verekedj!
Kérlek! Bajba kerülsz.
Könyörgöm! Ne csináld!
Menjünk!
Figyelj!
Járj a hátsó utakon, amikor csak tudsz!
- Ne menj a kávézó előtt! - Jó.
- Csak amíg haza nem jövök. - Jó. Ne aggódj!
Holnap reggel
visszamegyünk Konyába, te pedig éled tovább az életed.
Húzd meg magad három évig!
Nem olyan sok az. Elrepül majd.
Addigra leérettségizel.
Talán egyetemre mész.
Elköltözünk, ha máshol szeretnél tanulni.
Mindannyian.
Nuriye is.
Találok munkát.
Elvégre művezető vagyok.
Ha kell, két munkát is vállalok.
Segítek lediplomáznod.
Nekem nincsenek nagy igényeim.
Nem vágyom többre.
Nuriye?
- Láttalak titeket elmenni. - Mi?
Láttalak titeket elmenni.
Meglátogattuk a barátnőjét. Yonca ragaszkodott hozzá.
Értem.
- Alszik? - Igen.
Üljünk le!
Levágattad a hajad.
Igen, le.
Ennél is rövidebb volt, mint a fiúknak, de megnőtt.
Szeretem, ha rövid.
Már régóta ilyen.
- Nincs hajtűm. Túl göndör? - Dehogy.
Gyönyörű.
Köszi.
Hagylak aludni.
- Nuriye! - Igen?
Annyi mindent szeretnék mondani, de nincs rá elég szó.
Tudom.
Én is mindig így érzek.
Hogyan?
Elfojtom, mert nem beszélhetek veled.
- És aztán… - Aztán micsoda?
Nem mondom el. Kinevetnél.
- Azt sem tudom, mi az. - Nem mondom.
Megígérem, hogy nem nevetek. Csak érdekel.
- Megígéred? - Meg.
Leveleket írtam neked.
Tudom. Sok levelet küldtél nekem.
Nem azokat…
Nem küldtem el mindet.
- Hogy érted? - Egyet elküldtem, egyet megtartottam.
Miért?
Egyszerűen nem küldtem el…
Miért? Nem nekem szóltak?
- Hozd át őket! - Nem.
- Szeretném elolvasni őket. - Nem.
Majd ha visszajöttél.
Mindig kettőt írtál? Egyet megtartottál, és… Istenem!
- Megígérted. - Nem nevetek.
- De igen. - Nem.
Most már nevetek.
Musa! Mennünk kell.
Busszal megyünk, ugye, Nuriye?
Elkértem egy barátom kocsiját. Elviszem magukat.
És Yoncát.
Az állomáson elbúcsúzhatnak.
- És Nebahat asszony? - A szomszéd lánya vigyáz rá.
Iremnaz gondoskodik róla. Hamarosan itt lesz.
Rendben.
- Kint leszek. - Rendben.
Halló? Nafiz!
Jó reggelt!
Szolgálatban vagyok.
Mi?
Most kaptam a feladatot. Ezért nem tudtam felvenni.
Figyelj!
Hallom, átküldtél valakit, mert nem vettem fel.
Ez nincs rendben.
Kész vagyok.
Musa!
- Jól van? - Jól, igen.
Azt hiszem, korán jöttünk. Ugye, Nuriye?
Akkor várjunk ott!
Rendben.
Menj csak!
Hozok teát. Kérnek?
Persze.
Vigyázz magadra!
Oké. Te is!
Emlékszel, amikor tegnap a ház előtt beszéltünk?
Bocsánatot próbáltam kérni, de nem tudtam.
Igen?
- Még van időnk… - Nem kell, megértem.
- Komolyan. Nem muszáj. - De igen. Muszáj.
Nem kell meghallgatnod.
De akkor is elmondom.
Egy barátom a börtönben elmesélt egy történetet a fiáról.
Már nem kisfiú volt, hanem tizenéves.
Indulatosnak írta le.
Mindig bajba keveredett.
Osman rettegett, hogy történik vele valami.
Ezt mondta nekem…
„Amikor az a baba, a te kisbabád…
megszületik a kórházban, a kezedbe adják…
és azt mondják…
'Tartsd életben!'
Ez a feladatod.”
Élnie kell, hogy apának nevezhesd magad.
Másként semmit sem ér a férfilét.
Ha nem gondoskodsz a gyermekedről…
ha nem tudod megóvni, akkor férfi vagy egyáltalán?
Nem lehettem melletted.
Ki tudja, mit élhettél át, és nem beszélhettél senkivel.
Ki tudja, hány rohadék faszfejjel és szemétládával találkoztál.
Ki tudja, mit akartak tőled, mert nem volt apád.
De szembeszálltál velük, amennyire csak tudtál.
Féltél. Rettegtél.
De senkinek sem szólhattál.
Musa!
Fiam!
- Tényleg te vagy az? - Igen!
Itt vagyok, anya! Itt vagyok, drágám!
- Musa! - Anya!
A nagyszüleid nem akartak téged.
Az apádhoz küldtek, akit halottnak hittél.
Ekkor tudtad meg, hogy apád börtönben van.
Semmi baj. Most itt vagy, nem?
Gyönyörű édesanyám!
Rám bíztad őt, de cserben hagytalak.
Ezért vagy itt, ugye?
Mire…
Mire gondolsz, anya?
Yoncára.
Az unokámra, Yoncára.
- Yonca. - Mi?
Nézz rám! Mi történt vele?
Mi történt, anya?
Nézz rám, anya! Mi történt Yoncával?
Rendes lány vagy.
Nagyon köszönöm.
Mit?
Mi a neved?
Angyalom!
Gyönyörű kis unokám! Olyan szép vagy!
Nem a lányom vagy. Mi a neved?
Musa, miről beszélsz?
Mit mond? Ne legyen nevetséges!
Musa!
- Elmehetsz, drágám. - Musa!
Musa!
Semmi baj, szívem. Elmehetsz.
- Nyugodj meg, Musa, az ég szerelmére! - Ez nem jó.
Semmi baj, ne sírj! Minden rendben.
- Nyugodj meg, Musa! - Ne sírj! Menj csak!
Ez nevetséges! Megyünk a buszhoz.
Sedat, ő nem a lányom.
Miről beszél? Dehogynem az.
Nem látta 15 éve. Érthető, ha feszült.
- Menjünk! - Áruld el, hol van a lányom!
Ez nem az, amire gondolsz.
Valami rossz dolog történt. Áruld el, hol van, Nuriye!
Engedje el, Musa!
- Semmi baj. - Hol van a lányom? Mondd el, Nuriye!
Áruld el!
De hiszen ő a lányod!
- Semmi baj. - Nem ő a lányom.
Nuriye! Hol van a lányom?
Miről beszél, Nuriye?
Igazat beszél?
Mondd el!
Yonca!
Jaj, kislányom!
Amikor Yonca idejött, már nagyon zárkózott volt.
Írtam neked róla.
Megírtam, hogy sokáig nem is beszélt.
Nebahat viszont odavolt érte.
Úgy örült, mintha visszatértél volna.
De tudod, milyen változó az állapota.
És ez rossz hatással volt rá.
Lefotóztam és bekereteztem,
hogy Nebahat emlékezzen rá.
Elrejtettem, mielőtt megérkeztél.
Úgy tűnik, megtalálta. Nem figyeltem.
Hülye vagyok.
Semmi sem volt elég, Musa.
Mondtuk, hogy élsz és börtönben vagy.
Yonca azt felelte, nincs apja.
Mindig mérges volt. Mindenre haragudott.
Nem tudtam rávenni, hogy járjon iskolába. Nem akarta.
Aztán…
Aztán megismert egy drogos lányt a környéken.
Ő kínálta meg, hogy attól majd elfelejti a bánatát.
Megtanította a használatára.
Már függő volt, mire észrevettem.
Már túl késő volt.
Semmi sem működött, Musa. Megvertem. Bezártam.
Mindent megpróbáltam.
Adósságai voltak.
Apo dílerkedésre fogta volna. Nemet mondtam.
Azt mondtam, csinálom én helyette.
Elutasította.
Azt mondta, ne aggódjak.
Csak dílerkednie kell majd, és semmi más.
Musa!
Könyörgöm, Musa. Kérlek!
Érted tettem! Esküszöm!
Mindenkit megkértem a könyéken, hogy ne mondjon neked semmit.
Mondd el, Nuriye!
Egy este elment dolgozni.
Nem jött haza.
Minden este vártam rá. Esküszöm.
De aznap este elaludtam.
Biztos az ördög műve volt.
Már vége volt, amikor rátaláltam.
Senki sem nézett rá.
Egy rohadékot sem érdekelt.
- Hogy történt? - Nem tudom.
Tényleg nem. Próbáltam kideríteni, esküszöm.
De nem tudtam.
Apo azt mondta, elég volt.
És felejtsem el.
Megmondtam neki, hogy ne szóljon senkinek a temetéséről.
Miért?
Nehogy megtudd.
Ha megtudod, rendőrségi ügy lett volna belőle.
Féltem, hogy sohasem szabadulsz ki.
De Apo tartotta a szavát.
Se a város, se a rendőrség nem tudta.
Titokban temettük el.
Mindenről gondoskodtam, Musa.
Tehát rájött, hogy valami nem stimmel.
Megtudta, hogy Apo prostitúcióra kényszerítette a lányát.
A lány megrémült, és elfutott. Azóta sem találják.
Musa odament magához,
és váratlanul megtámadta.
Szóval…
Odament magához,
és lefejelte.
Maga megszédült.
Musa elvette a fegyverét,
és leütötte vele.
A hivatalos vallomásából idézem:
„Mire magamhoz tértem, már nem volt ott.
Csak később jöttem rá, mit tett.”
Így van.
Ne csinálja!
Szálljunk le a buszra, és menjünk!
- Musa! - Musa!
Engedjen, uram!
Ne tegye, fiam!
Engedjen!
Könyörgöm, uram! Ne tegye!
Ne menjen!
Vagy lőjön le, vagy álljon félre!
Szeretne bármit hozzátenni?
Nem.
Nem is sejtette, hová ment és mit csinált.
Így van.
Fiam!
Ne tegye!
- Musa! - Uram…
Tegye el!
Köszönöm, uram.
Musa!
Gyanús ez az egész.
Hogy érti?
Elvileg azért tette, mert kényszerítették a lányát,
de nincs rá bizonyítékunk.
Ez minden, ami van.
Nuriye Çataklı vallomása.
A lány, Yonca Solak eltűnt.
Az incidens után eltűnt, mintha sosem létezett volna.
Maga az eset előtt akart nyugdíjba menni,
azzal az indokkal, hogy a lánya megházasodik Rómában.
A vőlegény jómódú. Remek.
De, mint említette,
a menyasszony családtagjaként vannak feladatai.
Maga… most céloz valamire? Nem értem.
Semmire sem célzok.
Egyszerűen nem áll össze a kép, és várom, hogy elmagyarázza.
Egy bűnszervezet központjában járt, erre nyugdíjról és lagzikról beszél.
Mit akar ezzel?
Az igazat mondom. Mi köze a nyugdíjamnak a lányom esküvőjéhez?
Hogy mi? Láthatóan sok.
- De azt mondja… - Pofa be!
Sedat úr, ez már a nyomozás része.
Nem zárhatja le annyival, hogy magánügy!
- Mondja el! - Mondja!
Adósságom van.
Több, mint amennyivel elbírok.
Csak egy lányom van. Minden kérését teljesítettem.
Minden tőlem telhetőt megtettem érte.
Úgy néz ki, ez hiba volt.
Nem értettük, mit akar. Nem tudtuk, hogy mit tegyünk.
Egyetemre akart járni.
Megszállottan vágyott rá.
De nem tanult, pedig kellett volna, ha ezt akarta.
Nem vették fel, és kétségbe esett.
De mégiscsak ő a lányom.
Sajnáltam őt,
úgyhogy beírattam egy ankarai magánegyetemre.
Kollégiumot is találtam.
Egyszerű börtönőr vagyok.
- Vannak gyerekeik? - Igen.
- Akkor ismerik a helyzetet.
Nem elég a pénz.
A tandíj, a kollégium és a kiadások…
Esténként taxisofőrködni kezdtem szórakozóhelyek közelében.
Ami egy ideig működött is.
Kölcsönkértünk. Kevesebbet költöttünk. A kisebb adósságokkal elbírtunk.
Aztán jött az utolsó tanév.
Akkor ismerte meg a fiút.
Egymásba szerettek.
Úgy döntöttek, hogy összeházasodnak.
Mint mondtam, a srácnak jók a kapcsolatai. A szülei jómódú, fontos emberek.
Nem tudta, mit dolgozom.
Mert a lányom szégyellte.
Otthagyta a kollégiumot, kivett egy lakást.
Bútorokat vett.
Nem akarta, hogy a fiú a buszon lássa, úgyhogy vett egy használt autót.
Hitelt vett fel a bankban, aláírta a papírokat.
Mindegy is.
Nem tudta fizetni.
Mire elmondta, már túl késő volt.
Szerencsére sikerült rendeznem az ankarai adósságait.
De a saját adósságaink továbbra is megvannak.
A nyugdíjbónuszom az egyetlen reményünk.
Ennyi.
Ki volt ő?
Kicsoda? A lány?
Az anyja a munkatársam a butikban.
Az apja egyéves korában elhagyta őket.
Ma is várja, hogy hazajön.
Mesélj valamit róla!
- Kiről? - Yoncáról.
A lányomról.
Láttad őt.
Mit mondhatnék, Musa?
Miért vagy ilyen? Miért bánsz így velem?
Nincs benned szánalom?
Azért tettem, hogy neked ne fájjon.
Semmit sem érek neked, Musa?
„Engem szeress!”
- Mi? - A videóklip.
Vagyis a dal.
„Engem szeress!” Tarkantól.
Mindig azt énekelte.
- Hogy érted? - Állandóan énekelte.
„Engem szeress!”
- Tarkantól? - Igen. Ismered?
Nem hallottam róla.
Jó szám.
A klipje is jó.
Biztos az.
Biztosan.
Várj meg itt!
Ma este ne menj ki!
Miért mentél a cukrászdába?
Kifizetetted az eklert?
Igen?
Szállj ki!
Nem. Nem szállok ki.
- Azt mondtam, szállj ki! - Nem.
Kérlek, ne csináld ezt, Musa!
- Kiszállás! - Jó! Kiszállok!
Gyerünk! Megjött Apo úr!
Helló, főnök!
- Üdv! - Üdvözlet, főnök!
Kösz.
Én is kérek baklavát.
- Légyszi! - Kérünk szépen!
Musa?
Ne csináld! Ne!
Baszd meg!
Ali, menekülj!
- Meneküljetek! Gyorsan! - Mi a…
Futás! Meneküljetek!
Miért csinálod ezt?
Musa, mi az isten? Mit csinálsz?
Megbosszulom a lányomat, Kemal.
Lődd le, baszd meg!
Úgy hallom, mind benne voltatok.
- Mi az isten ez? - Nem tudom.
Valaki lövöldöz.
Kaya! Keressétek meg a rohadékot!
Máris.
Tüntessétek a gyerekeket az útból!
Gyorsan!
Mi az isten, te rohadt…
- Musa! - Ő az?
- Megőrült! - Tedd le! Megöllek!
Végignéztétek, ahogy a lányom meghal.
Végignéztétek a halálát, ugye?
Meneküljetek!
Jól van.
Fejezzük be a meghallgatást!
- Végeztek? - Igen.
Köszönöm.
Amúgy
a rendőrök nem íratták alá a vallomását magával.
Írja alá a végén!
- Itt? - Igen.
VALLOMÁS
ELTŰNT GYERMEK BEJELENTÉSE
NÉV: YONCA SOLAK APJA NEVE: MUSA
Nem lesz közünk az esküvőhöz.
Még csak az áldásomat sem kérték.
Tessék?
Emlékszik?
Azt mondta, ez az én esküvőm is. De nem az.
Mindig is szégyellt minket.
Szóval nem vettek komolyan.
Biztos jobb belátásra tér majd, Sedat úr.
- Ne gyötörje magát… - Musa lánya meghalt.
Már rég meghalt.
Nuriye találta ki az egészet, mert tudta, hogy Musa mit tenne.
És nem akarta, hogy a szerelme ilyesmit tegyen.
Murat! Ayhan!
Gyerünk!
Gyerünk, te fasz!
Gyere, és megkapod!
A kurva anyádat!
Állj, Musa! Elég!
Ne mozdulj! Esküszöm, hogy lelőlek!
Mit képzelsz magadról?
Kit keresel igazából?
Idejössz az utcánkba, és lövöldözni kezdesz.
Engem akarsz, mi?
Félreérted az egészet, Musa.
Félreértesz mindent.
Nyugodj meg! Beszéljünk!
Senki sem tett a lányoddal semmit.
Figyelj, Musa!
Nézd!
Leteszem a fegyvert.
Figyelj rám! Beszéljük meg!
Gondoskodtam róla.
Hinned kell nekem. Esküszöm!
Figyelj!
Az egész környék éhezni fog, ha megölsz,
beleértve anyádat és Nuriyét is.
Musa!
Nézd, ami történt…
Gazdaggá teszlek.
Amit csak akarsz.
Mit akarsz?
Sok pénzem van. Nagyon sok.
El se hinnéd. Rengeteg.
Musa!
Mondj már valamit!
Beszélj, baszd meg!
Beszélj már!
Figyelj!
Egy nap börtönt se kapsz azért, amit tettél.
Senki sem tanúskodik ellened.
Ha letelik a mostani büntetésed, kurva gazdaggá teszlek.
Mondj valamit!
Mondj valamit, baszd meg!
Minden igényét kielégítettem.
Az egész sztorit…
Amit maguknak és a rendőröknek mondtunk,
Nuriyével találtuk ki, hogy megkapjam a bónuszomat.
Vége volt a meghallgatásnak. Miért vallotta be?
Azt hiszem, szégyellem magam, ahogy a lányom engem.
Elvégre…
egy lánynak csak azért nem lesz sírja…
hogy valaki megkaphassa a nyugdíját.
Aki ezt képes elviselni,
az belül már meghalt.
Nem igaz, felügyelő úr?
Nuriye tudja, hol van eltemetve.
MINDEN HARMADIK EMBERT LELŐJÜK, AKI INGYEN TEÁT KÉR
MA MÁR KETTEN VOLTAK
Sajnálom!
Musa Solak!
Dobja el a fegyvert, és adja meg magát! Be van kerítve!
Musa Solak! Azonnal adja meg magát!
Megbánt bármit?
Igen.
Bánom,
hogy nem volt bátorságom
Musával tartani aznap.
Ezt bánom.
Végeztünk?
Igen.
Minden jót!
Értesíteni fogják.
Köszönöm.
Musa! Adja meg magát!
Be van kerítve!
Dobja el a fegyvert!
Adja meg magát!
Ez az utolsó figyelmeztetés. Dobja el!
Elég volt, Musa!
Vége! Dobja el!
Dobd el a fegyvert!
Adja meg magát!
Ne! Hagyják abba! Könyörgöm!
Kérem, ne tegyék!
Ne halj meg, kérlek!
Kérlek!
Leyla a nevem.
Hallottad? Leyla!
Lányom…
JOGI DIPLOMA LEYLA KARTAL
Annyira hozzászoktam. Mihez kezdjek nélküled?
Nélkülem? Ne mondj ilyet!
Olyan könnyen nem szabadulsz meg tőlem, Gülendam néni!
Jól van.
Amúgy is sok dolgom van.
Állást ajánlottak az ügynökségnél, ahol gyakornokként dolgozom.
- Tényleg? - De jó!
- Nagyon örülök neked! - Meglátjuk.
Ezt hogy érted? Manapság nehéz munkát találni.
Fogadd el, amit ajánlanak!
Nem fognak elengedni.
- Nem arról van szó. - De igen.
- Már úgyis elrakták a diplomámat. - Máris kint van a falon. Szép.
- Anélkül nem dolgozhatok. - Megtartjuk.
Akkor iszunk az egészségére?
- Persze. - Hogyne.
- Sok sikert és egészséget kívánok! - A sikeredre!
Isten áldjon!
Az apámra!
Csak egy napig ismertem,
de neki köszönhetem mindezt.
Remélem, megérdemlem.
Micsoda? Persze hogy megérdemled!
- Hozom a desszertet, amit vettem. - Jól van.
Musára!
Íme, a fenséges tulumba.
- De ne így! - Hú, mekkora!
Tedd arrébb a tálat! Tudom, hogy Leyla szereti.
Ez a cukrász nagyon jót csinál. Ilyet még nem ettetek.
- Köszönjük szépen! - Miért a dobozból kínálod?
Jó lesz így.
Nuriye rosszat fog gondolni rólunk, ha így kínáljuk.
- Dehogy fog. - Ugyan!
- Miért gondolnék? - Nuriye ismer minket.
- De… - Nem vagyok idegen.
- Csak egyétek! - A kedvenc desszertem.
- Igen? - Esküszöm.
Nem tudtam.
- Azt tudom, hogy Leyla nagyon szereti. - Én is.
Már egy hete…
- Nagyon finom. - …megrendeltem.
Nagyon népszerű.
- Vegyél az első fizetésedből! - A legjobb Konyában.
A nagymamám az ünnepekre készítette.
Anyámnak is volt egy desszertje, nem tulumba, de hasonló.
- Isteni volt. - Emlékszem.
- Volt valami a tetején. - Datolya.
ZEYTİNKÖYNEK…
A feliratot fordította: Marik Gábor