EN EPISODIS ANTERIORS
Hòstia!
Has trobat res?
El programa Odessa va ser la creació d'en Thomas Godolkin.
La meva feina és el resultat de molts anys de recerca.
Per l'amor de Déu!
Podeu ampliar els poders, amb la pressió adequada.
Marie!
No seré la teva arma.
No vull que siguis una arma.
-Annabeth? -Marie?
Ets la salvació.
Ha ressuscitat sa germana.
Com ho has fet?
Ho he arreglat.
El Xifra té un vell xaruc en una cambra hiperbàrica.
Creiem que l'home que amagava el Xifra és en Thomas Godolkin.
Merda!
Aquesta universitat s'ha convertit en un monument a la mediocritat.
Per això, la meva missió és sacrificar el ramat.
Què collons?
Amb els meus poders, puc evitar que em controli.
A cap de nosaltres.
En Godolkin podria ser la clau de tot plegat.
Soc l'única que pot despertar en Godolkin i aturar el Xifra.
No soc ell!
Hem de marxar ara mateix.
És el Xifra.
En aquesta terra, hi volem déus,
no monstres de circ.
A veure, qui va ara?
Vinga, va.
Em sap greu per la catifa.
No passa res…
Suposo.
Com és possible?
Si el Xifra pot controlar persones,
deu haver estat controlant en…
Doug. Em dic Doug. Hola.
No sé què collons passa.
Però, si és cert, ha estat en Godolkin.
I se suposa que va morir fa 60 anys.
I que en té uns 100.
Com podia semblar tan jove?
Es va injectar el mateix V que el Soldier Boy i l'Stormfront.
En diuen V-original.
-No envelleix. -Però tu sí?
Jo soc el segon titella.
El primer va morir.
La bona notícia: tenim Vicodina.
La mala: va caducar fa sis anys.
I gel.
Gràcies. És un…
Ostres, tu.
Marie, i si proves de guarir-lo?
En fi…
Era l'any 96 i tenia força feina intentant arreglar aparells de vídeo,
i un paio em va trucar.
Vaig anar a casa d'un cert Dr. Fielder.
Era un senyor gran però agradable.
Com un avi.
Em va fer tot de preguntes.
Sobre la família, els amics. I suposo que…
Esclar, no tenia una vida plena.
Els meus pares eren morts.
Ja no puc.
Estic massa…
D'en Godolkin. Estic…
Ho puc intentar d'aquí una estona.
Gràcies per intentar-ho.
En Godolkin se'm va ficar al cap
i el primer que em va forçar a fer va ser matar el Dr. Fielder,
i el vaig escanyar amb les meves mans.
Em va saber molt de greu.
I vaig intentar resistir-m'hi, eh?
Però era com si estigués dins una capsa al meu propi cap.
Com anar al seient del darrere d'un cotxe.
Si pot controlar qui vulgui, ¿per què no va controlar la Marie
per obligar-la a guarir-lo fa temps?
No pot. És massa poderosa.
No.
No ho soc.
Sí, ho va intentar diverses vegades quan eres a Elmira.
Però…
en una cosa tenia raó: Odessa
et va deixar a un nivell superior.
L'ha de veure un metge.
-Avisem l'ambulància? -No, és massa arriscat.
Un amic meu és metge al White Plains. És de fiar.
T'hi duré.
Torneu al campus i sigueu discrets.
Passi el que passi, nois,
us agraeixo immensament això que heu fet.
No us en feu una idea.
Ja no comptava d'alliberar-me'n mai.
Hòstia, és…
És magnífic.
T'has perdut tantes coses. Quan provis la tapioca…
Són una mena de testicles de calamar fastigosos.
Gràcies.
Collons, que suau.
-Mira. -Sí, un teixit de molts fils.
Tot m'encanta.
Tu m'encantes.
Feia molt que no tenies tacte.
Tants anys… motxo.
Com viure dins d'un condó.
I ara,
que ho puc tornar a sentir tot…
La vida és un miracle.
Sí.
Tenies raó.
Sobre tot plegat.
Fer-li arribar això d'Odessa a la Llum Estel·lar.
Fer tornar la Marie al campus.
Cada peça del dòmino ha caigut com tu vas predir.
Soc l'hòstia en bicicleta.
Saps què?
Em tenen en un pis a la Torre.
-Terrible. -Sí.
Però no tot és dolent.
És força gran.
No he viscut amb ningú des que era petita,
però et faria un lloc, si vols.
O no, esclar.
No t'havia vist mai així.
Tan vulnerable.
De fet, fa baixar la trempera.
Au, va.
Em fas molt feliç, Jessica.
Esclar que vindré a viure amb tu.
Podem instal·lar-hi un gimnàs que no utilitzarem.
I podem cardar com conills a la taula de reunions dels Set.
M'agrada.
Però cal trobar la manera de presentar-te al Patriota.
Perquè no se senti amenaçat.
No gestiona bé les sorpreses.
Com tu vulguis.
Però donaré una última classe.
Espera. Com?
Primer, aniré a pixar.
Al vàter, no en un bolquer.
M'agafaré la meva pròpia polla amb la meva pròpia mà.
Quines coses té la vida.
Has dit que dones classe?
Per què?
Ja n'has tret tot el que volies.
No tot.
Thomas, tinc feina per fer.
Tenim feina per fer.
Què hi ha més important?
T'ho mostraré.
Tens algú a qui podria avisar?
Parents o amics que et puguin ajudar?
Segurament ja no.
Com aniria la cosa?
"Ei, vols tenir cura d'un paio que no has vist en 30 anys?"
Segur que hi ha algú.
He torturat gent.
Torturat de debò.
Però no eres tu.
Era en Godolkin.
Ja, però jo ho sentia.
Estaries orgullós de l'Andre.
Perdona, no et volia…
Només t'ho volia dir.
Explica-m'ho.
M'encantava aquell nano.
Li tocava molt els ous a en Godolkin.
Sempre s'empescava maneres de molestar-lo.
I, de fet, l'Andre un cop va pixar al cafè d'en Godolkin.
Encara avui, no sé com ho va fer.
Potser el va ajudar un guàrdia. No ho sé.
Una puta llegenda.
Li encaixa a la perfecció.
Oi?
No temia res.
Ho va arriscar tot pels seus amics.
El teu fill és l'heroi més gran que he conegut mai.
T'ho agraeixo.
A veure, és evident.
-La Marie ha de fugir. -Fugir on?
No ho sé. Ben lluny d'aquí.
En Godolkin vol ficar-se dins seu.
Metafòricament. Com un titella.
La podria habitar per sempre, hòstia.
Et pots canviar al lavabo.
Al final del passadís.
D'acord. Gràcies.
Marie, què vols fer?
Faré el que em digueu.
No vull en Godolkin al teu cap.
-Jo voto això. -Doncs ja hi era.
M'havia convençut que era especial,
que era l'elegida i tota aquesta merda.
I jo m'ho vaig creure.
No soc especial.
Mai seré res més que una noia que es talla quan es posa trista.
I una merda!
Ei.
Si no us tingués aquí,
estaria vomitant les setze pizzes que m'hauria cruspit.
I… collons. Quan ho dic, encara hi ha una part de mi que pensa:
"Quina gran idea, endavant."
Però no ho faràs.
Ho vaig fer.
A Elmira.
Em vas veure.
Estem ben pirades.
Com tothom.
Però també tenim gent
que ens ajuda a carregar la motxilla.
Som com una…
família bufona
i tarada.
I ens fem costat.
Va, vine cap aquí.
Una abraçada? Mare meva.
Ja estem més a prop de fer un trio.
-M'encanta. -No passarà.
No… No, gràcies.
Ens tens aquí.
En fi… me'n vaig a cagar.
Ens en sortirem, sents?
Ei.
Em sap greu.
Ja ho sé.
De debò.
Déu meu.
Em sap greu.
Déu meu.
Et perdono.
Marie.
Gràcies.
EL CAMÍ COMENÇA AQUÍ, ON ELS MORTALS ESDEVENEN DÉUS
Bon dia.
Soc en Thomas Godolkin.
Potser em recordeu del bust commemoratiu que hi ha a la plaça
o pel fet que el meu nom és a tot arreu
o pels informes falsos sobre la meva mort.
Hòstia puta.
S'han dit moltes mentides sobre mi durant anys,
així que aclariré algunes coses.
Soc un superheroi orgullós
i soc aquí per esmenar un mal terrible.
No és la manera de dir-ho al Patriota.
Aquesta universitat, la meva, us ha fallat. I això s'acaba avui.
De manera immediata,
totes les classificacions comencen de bell nou.
I oferiré un seminari avançat per a tots els estudiants del campus.
De puta mare.
Tots i cadascun de vosaltres, tingueu els poders que tingueu,
podreu optar a ser dels deu millors,
amb tots els patrocinis i possibles contractes públics que això suposa.
Sereu una passa més a prop d'unir-vos als Set.
Flipa.
Trobareu les invitacions al vostre correu.
Avui és un gran dia per a aquesta institució.
I, per a uns quants, l'oportunitat d'esdevenir vertaderament excepcionals.
Ho heu vist?
Com? No, estàvem…
És un seminari. Hi ha convidat tothom.
Què coi trama?
És un parany, òbviament.
Però un parany per a què?
Per a tu.
Vols dir que vol atreure la Marie al seminari perquè salvi tothom?
No hi pot anar, òbviament.
L'únic que sé és que passo de ser una puta elegida, així que…
fem el que fem, som un equip.
No sabem què trama, però estan tots en perill.
Hem d'avisar tothom.
Com?
Jo sé com.
Soc la Marie Moreau.
I a tots els estudiants de la Godolkin
que creieu que pujareu posicions en la classificació si aneu al seminari.
No us el creieu.
No hi aneu.
La vostra no vida no val una classe o una classificació.
Us han convidat al seminari?
Els infants submisos no parlen quan treballen.
Tu ho hauries de saber, Sam.
Rufus, no podeu anar al seminari, d'acord? És perillós.
Ets l'últim a qui hauríem de fer cas.
El teu aspirant s'ha suïcidat.
Què cony dius?
Un paio de 1000 anys surt de la tomba,
pren el poder i tu tan tranquil?
-Què ens vol fer en Godolkin? -Vol que trobem la Marie
i està disposat a fer el que sigui.
No hi aneu.
Cagondena. Tio, em sap greu arribar a aquest punt,
però, per la teva seguretat, t'he de…
Aquí no hi ha poders, imbècils!
Lance! Sé que fas trampes…
Fill de puta.
Ens ha drogat.
Tens una polla a la cara.
Tu també, Sam.
-Ben jugat, nois. -Merda.
I tu què? No hi vas?
Tot això del seminari fotia ferum.
Millor em quedo amb vosaltres.
I no podies estalviar-te els dibuixets?
M'ha quedat prou bé.
Què voleu que us digui?
M'agrada el que som.
I ens conec…
Per dins i per fora, de cap a peus.
Sé què som capaços de fer els superhumans.
Tot el que ens queda per conquerir.
Tu ets en Rufus, un psíquic.
De fet, senyor, soc més aviat un erudit…
Un psíquic que incapacita les seves companyes
per obtenir gratificació sexual.
-No, jo mai… -Ja no, senyor. No té polla.
Us seré franc:
us he convidat al seminari
no perquè sigueu excepcionals,
sinó perquè sou fracassos.
No sou mereixedors dels dons que heu rebut.
Sou indignes d'aquesta institució.
Us heu conformat a aprofitar els poders per obtenir sexe, diners…
TRUCADA ENTRANT PATRIOTA
Pels "m'agrada"?
Sou una vergonya.
I, ara, us haureu de guanyar el vostre lloc entre nosaltres.
Demostreu que hi pertanyeu
o moriu en l'intent.
Què collons fas?
Una prova senzilla:
jo intentaré prémer aquell botó.
I vosaltres m'heu d'aturar sigui com sigui.
Lisa Henning.
Ets a la posició 32 i estàs suspenent a introducció a la improvisació.
Què fots, Daniel?
El tenia al cap. Ell em controlava.
A la merda.
Vejam si el pròxim grup ho fa millor.
En Godolkin els està matant! No hi aneu!
Els està matant, hòstia!
-Ei, què passa? -En Godolkin és al seminari.
Està fent que es matin entre ells. Està grillat!
-Sacrifica part del ramat. -Què?
El Polarity deia que vol matar els súpers dèbils,
per això ha creat el seminari.
Se'ls carregarà a tots, grup per grup.
A menys que entris a salvar-los.
Jordan,
sé que és possible…
O, més aviat, altíssimament probable, que no em perdonis mai…
per haver-te abandonat.
-Dos cops. -Marie, et…
Et perdono.
Ah, sí?
Però no podem estar plegades.
Com?
Marie, no funcionarà.
Sempre acabem igual.
-No. -I no em vull enfadar amb tu.
Però m'encantaria que fóssim amigues.
Jordan, espera. Podem…?
Marie!
Has vist el paio nu?
-Annabeth, has tingut més visions? -Cap de nova.
Doncs has de marxar d'aquí.
No és segur.
He fugit de les visions tota la meva vida.
Potser m'he equivocat i les he d'encalçar.
Encalçar-les? En Godolkin la podria posseir com un titella.
-Ei, noies! -Hola!
-Us estàvem buscant. -Tenim una idea.
Ho veus?
Els controlava a tots.
No n'havia pogut controlar més de dos alhora, abans.
Hòstia, quina set.
Què fas?
Ha sigut fantàstic.
Una feinada.
Fa vertigen, però quina adrenalina.
Quina pressió.
Thomas, contesta'm.
Aprenc.
M'aplico els meus principis a mi mateix.
Accelero la meva pròpia evolució.
-Per què? -Per nosaltres.
Collonades.
Això no forma part del nostre pla.
No són collonades. Ho faig pel nostre futur.
Quan sigui prou poderós,
la podré controlar.
A la Moreau? Per què?
Doncs…
Si soc prou fort per controlar un nadó d'Odessa,
voldrà dir que també podré controlar l'altre.
El Patriota.
No.
No hi ha cap motiu.
Hi ha tot de motius.
Mira la universitat.
Aquests exemples lamentables d'uns suposats éssers superiors.
I no és només aquí. És a tot arreu.
-Ja. -Tot Vought.
I el motiu que ens haguem estancat tot aquest temps és únicament el Patriota.
Mira què t'estàs fent a tu mateix.
-Mira't el braç. Mira… -¿Què hi fot un cardadofins de zoo
com el Profund entre Els Set?
O un mico de fira com la Firecracker?
El Patriota és tan fràgil, tan dèbil, hòstia,
que no pot tolerar tenir competència.
I hem hagut d'abraçar la mediocritat,
de celebrar la superficialitat.
S'ha acabat.
No. És el nostre pla.
La fase dos, te'n recordes? El Patriota n'és una part vital.
Ja ho sé…
però el meu pla és molt millor.
Thomas, no ho vull posar en perill.
Després de tot el que hem patit, tots els obstacles que hem superat,
vull que ho acabem plegats.
Amb tu, tot el que volem.
No ho vols tu també?
Posem música.
Només dic que el final no va ser just.
Vas matar la reina àlien,
cosa que havia d'impedir que tingués més ous,
perquè el seu alè tenia alts nivells d'amoníac, que els alimenta.
Això va quedar clar a la segona pel·li.
Sí, no, esclar. Té sentit.
Ho entenc, eh?
Òbviament, els guionistes devien dir:
"Plantem llavors per a la seqüela."
Però crec que és un insult per als teus fans
i, a sobre, un guió justet.
Ara pots parlar?
Noir, ves-te'n.
Ei, només el venia a vigilar.
Que fotis el camp.
Esclar.
Un plaer, tio.
Sage, no calia que em tanquessis.
En fi…
Com he dit abans,
tot això és un gran malentès.
-Només l'he acompanyat a l'hospital… -T'ha guarit.
Com?
Ja no tens hemiparèsia al costat dret,
la tremolor a la mà dreta s'ha aturat.
Ha sigut un error.
Eres més fort essent més dèbil.
Ningú és més poderós que un home sense res a perdre.
T'estimaves la teva dona?
Com?
Càncer, oi? I després vas perdre el fill.
Com vas acceptar tot aquest dolor?
No penso parlar del meu fill ni de la meva dona amb tu.
Però moriràs igualment, Polarity.
Avui no, això sí.
I tant és, en realitat.
Tot acabarà igual.
Vance, on és la pròxima classe?
Vance!
Endavant. Hi ha lloc per a tots. Va.
És evident que he sigut massa benevolent amb vosaltres.
Haurem d'apujar la pressió, doncs.
Vance.
Hi ha un altre alumne al seminari.
Marie, vens massa d'hora.
Encara no estem preparats per rebre't.
Torna d'aquí a una hora o dues, d'acord?
Si els deixes anar,
no et mataré.
Sembla una oferta molt generosa.
Com ho veieu, nois?
Per cert, entenc que facis servir les mans.
No és funcional, però…
li dona un què…
-Jordan, ara! -Merda!
Collons!
Hòstia!
Collons!
Subjecta'l, Ally!
Ara, Harper!
Ha funcionat?
Tinc el seu poder.
El controlo! Hòstia puta!
Nois,
també els controlo a ells?
Sí!
Deixa de fer-ho!
Hòstia, ha funcionat.
Que se'n vagin d'aquí.
Tenim 50 segons fins que s'acabi. Ràpid!
-Sortiu d'aquí! -Va, toquem el dos.
Va, som-hi.
M'heu salvat.
No us pareu.
T'hem vençut.
Tots nosaltres.
Fins i tot els inútils.
Gràcies.
Saps quina és la clau de l'evolució?
La pressió.
És el que fa els diamants.
Marie?
No fotis.
És això.
La visió era això.
Ves-te'n, Annabeth.
No, Annabeth. Queda't.
Deixa-la!
Amics meus.
Ara és moment de prendre decisions difícils.
La majoria de vosaltres sou espècimens perfectes
de l'excel·lència superhumana.
Però, sincerament,
tu ets la pitjor premonitora que he conegut mai.
I ni tan sols estudies aquí.
Cabronàs de merda!
Et mataré.
I l'únic pitjor que la debilitat…
és la traïció.
Tots heu traït la vostra espècie.
No teniu cabuda en aquesta universitat.
Ni en el món que ens espera.
Marie!
Va per l'Andre.
Gràcies per fer-me passar de nivell, cabró.
Vought ve cap aquí.
No tenim temps. Heu de marxar ja.
Voldran un cap de turc per en Godolkin, per una segona massacre.
No hi ha degà humà per culpar
i Vought ja us considera estel·lars.
No. Mireu,
ja he provat de fugir.
Tots ho hem provat. No anirem enlloc.
Molt bé, heu après lliçons valuoses, però no vull discutir.
No teniu temps.
Feu-me cas. Quedar-se no és una opció.
Heu de fugir plegats. Ara mateix!
Podrem tornar?
No hi compteu.
Vine amb nosaltres.
M'he de quedar.
És una missió suïcida, doncs.
Sí que era…
una missió suïcida, abans.
Però, ara,
no sé com tiraré endavant sense l'Andre,
però ho faré.
Serà amb mi mentre jo sigui aquí.
Emma,
m'has de deixar.
Ja parlarem.
T'ho prometo.
Estaria molt orgullós de tu.
-No puc venir. La meva germana… -Esclar.
Rebenta-ho tot.
Podem parar aquí? Necessito respirar.
Tot recte i llestos.
Crec que no, Emma. Tu eres a la butxaca.
És més a l'oest, n'estic segura.
Algú sap com contactar amb l'Stan Edgar?
Ni idea, però hauré de pixar aviat.
-Jo hi vaig ara. -Jo també.
No és just. Quina jugada.
Sembla que tu i en Sam torneu a estar la mar de…
Doncs no.
No tenim res de res.
No tinc res amb ningú.
¿Segur que no vols que et deixem
a casa de la Pam?
En Godolkin és mort.
Ningú et persegueix. Pots recuperar la teva vida.
Intentes desfer-te de mi?
Només vull que estiguis segura.
I no ho puc garantir si vens amb nosaltres.
Amb mi.
Em vull quedar.
Necessiteu tota l'ajuda possible, així que…
La teva ajuda?
Amb aquestes visions de merda que tens?
T'has passat.
Això ja ho veurem.
Ets una heroïna, Marie.
Què collons?
És aquí.
Collons, la Llum Estel·lar.
Prefereix Annie.
He sentit això d'en Godolkin.
La Sage dels ous em va parar la trampa i hi vaig caure de quatre grapes.
Si no ho haguéssiu resolt, ara estaríem ben fumuts.
Estic impressionada.
Molts ho estem.
Ens podríeu ajudar.
Amb què?
Us voleu unir a la resistència?
Ja tenim una resistència, nosaltres.
Però sí, ens podríem fusionar.
Com ens has trobat?
Una cerca per sectors.
500 km² al voltant del campus.
M'hi he estat mitja hora.
A veure, aquesta trobada,
amb tots aquí xerrant a l'aire lliure,
és el primer que cal evitar.
Ara sou rebels, nois.
Actueu com a tals.
Subtítols: Anaïs Mintenig
Supervisor creatiu Guillermo Parra López