SULLIVAN FENGSEL 23. SEPTEMBER 1993
Jeg hadde etterforsket Son of Sam-drapene i nesten 16 år.
Men jeg hadde ikke avslørt sannheten bak forbrytelsene.
Siden begynnelsen hadde jeg mistenkt at en mystisk sekt kjent som "barna",
spilte en sentral rolle i drapene.
Men det var så mange ubesvarte spørsmål.
Hvordan ble David Berkowitz involvert i sekten?
Hvem trykket på avtrekkeren?
Hvem var fortsatt der ute?
For første gang på alle disse årene fikk jeg sjansen til å forstå hvorfor.
I dag møtte jeg den unnvikende og tause David Berkowitz.
Dette var øyeblikket Maury hadde drømt om og jobbet mot lenge.
Dette var det gylne skinn.
Han fikk snakke med en som aldri snakket og alle ville snakke med.
Jeg ser alt dette.
Vi skal møte David Berkowitz.
Vi er selvsagt nervøse.
Vi vet ikke hvordan det vil gå.
Vi vet ikke hvem vi skal snakke med.
Det er Son of Sam. Gud vet hva som vil skje.
Det var stort for Maury.
Som om Maury var Holmes, og Berkowitz var hans Moriarty.
Det var intenst.
Det var stort.
Og ut kommer han.
EN ORIGINAL-DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Det virket som om alt var skjebnen min.
Nesten som om alt var planlagt, at alt dette var uunngåelig.
Det var uunngåelig.
Jeg ble født utenfor ekteskapet.
Moren og faren min var gift på hver sin kant,
og de ville ikke ha meg,
så Berkowitz-familien adopterte meg.
Og selv om det var et godt hjem,
hadde jeg mange emosjonelle problemer og var alltid i trøbbel.
Vi kunne ikke tro det. Han var høflig.
Han var veltalende.
Vi forventet å møte en galning.
Men jeg fikk aldri orden på ting.
Jeg var alltid en veldig plaget person.
Vi snakket om livet hans.
Hvordan han følte seg plaget som barn.
Han følte at noe ropte på ham og trakk ham inn i mørket.
Det var en kraft som dro meg ut i natten for å vandre rundt.
Jeg vet ikke hva det var.
Skjedde det noe da du forlot hæren?
Det var en stor overgang.
Jeg var sårbar, ensom og tom.
Jeg hadde ingen retning i livet.
Jeg fikk ikke noe ut av livet.
Jeg hadde møtt noen folk.
De var på en fest, og vi snakket litt.
Noen av dem lignet på meg og lette etter venner.
Det var alt.
Maury visste hvor Berkowitz bodde.
Han visste om Untermyer Park og det rare som skjedde der.
Han ville vite om Berkowitz var en del av det.
Ble det på et tidspunkt mer alvorlig?
-Var det i Untermyer Park? -Ja.
Det var en sirkel av steiner.
Folk satt på steinene og snakket sammen midt i ingensteds.
Man kunne føle en kraft der ute, et nærvær i mørket.
Vi hørte mer og mer snakk om trolldom og svart magi.
Vi hadde nesten små gudstjenester.
Jeg var vitne til noen dyreofringer.
Det var vemmelig, men også fascinerende.
Dette var annerledes.
Det var bare vår sirkel som gjorde dette.
-Følte dere dere spesielle? -Ja.
Etter hvert ble du formelt innlemmet i gruppen.
Han spurte detaljer om sekten.
Hvordan de lokket ham inn.
Introduserte ham for seremoniene.
Han ble trukket inn, manipulert.
Maury forsto at en gjeng ungdom som hang i skogen,
gjerne kunne være fotsoldater for et satanistisk nettverk.
Jeg avla en ed og lagde en liten blodpakt
om at jeg skulle tjene djevelen.
Måtte du gi noe til lederne?
Jeg måtte gi dem bilder av familien min.
De sa: "Vi er brødre og søstre nå.
Hvis du svikter denne gruppen, må vi ta familien din."
Overrasket det deg at John og Michael Carr endte slik de gjorde?
Nei, det er straffen.
Sånt skjer når man er med på det okkulte.
Tragiske bilulykker.
Tilfeldige ulykker.
Så er de borte.
Så alt dette foregikk.
Det virket som en snøball.
Jeg kunne aldri se for meg
at uskyldige kom til å dø.
Son of Sam-skytingene, skjedde de bare?
Eller ville de ha mer vold og planla det?
Det er en grusom tanke.
Var det slik de så på skytingen, som det ultimate offeret?
-Var det sånn? -Ja.
Jeg vet ikke om jeg vil kalle det ledende.
Maury sa: "Er det sant at dette skjedde?"
Hvis du hadde jobbet med dette i 16 år og snakket med fyren som gjorde det…
Selvsagt ønsket Maury en bekreftelse.
Det var åtte angrep.
-Ja. -Var det deg hver gang?
Jeg var der hver gang.
Jeg skjøt ikke noen av dem.
Men politiet trodde det bare var én mann.
Det spiller ingen rolle, for jeg var med på forbrytelsene.
Du tror kanskje ikke at det er så viktig hva du gjorde eller hva du ikke gjorde,
men det er viktig for offentligheten og ofrenes familier.
Kan vi gå gjennom det raskt?
-Ja. -Er det greit?
Fra det jeg husker…
Jeg vil helst ikke snakke om det.
Det var en jakt på gang.
Berkowitz ville ikke gi ham informasjonen.
Maury presset ham.
På disse åstedene…
Det var åtte angrep. Du sa at du ikke utførte alle.
Ja.
Donna Lauria i Bronx?
Var det deg?
Ja.
-Carl DeNaro og Rosemary Keenan i Queens? -Nei.
Joanne Lomino og Donna DeMasi?
Nei.
-Christine Freund i Queens? -Nei.
-Virginia Voskerichian i Queens? -Nei.
-Ingen av dem i Queens? -Nei, jeg var i området.
I Bronx har vi skytingen av Valentina Suriani og Alex Esau.
Var det deg?
Vi drar tilbake til Queens ved Elephas diskotek i Bayside.
Judy Placido og Sal Lupo. Var det deg?
Nei.
Og så det mest beryktede drapet i USAs historie.
Drapet på Stacy Moskowitz og Robert Violante I Brooklyn.
Var det deg?
Nei.
Stemmer det at John og Michael Carr var med i denne gruppen?
Ja.
Trykket John eller Michael Carr på avtrekkeren i noen av angrepene?
Ja.
Så disse forbrytelsene ble begått av flere mennesker sammen?
-Noen ganger tre eller fire… -Og flere biler.
-Ja. -Og flere skyttere.
Ja.
Vi kunne ikke tro det. Det var dette han ville.
David Berkowitz bekrefter alt han hadde funnet ut.
Og ga ham flere detaljer.
Men Maury ønsket mest av alt
at Berkowitz skulle navngi folk.
Bortsett fra Carr-brødrene, ville ikke Berkowitz avsløre noen.
Nei.
Så han fikk dessverre ikke alt han ønsket.
Men Maury var sikker på at han hadde bevis,
og at han hadde rett.
Dette skriver om kriminalhistorien.
En kaliber .44 Bulldog.
Den verste seriemorderen i New York gjorde det ikke alene.
Dette er digert.
Jeg var ekstatisk.
Intervjuet ble forberedt til Inside Edition.
Vi visste at vi hadde mye bra.
En morder ved navn Son of Sam drepte unge, pene kvinner.
Han terroriserte New York og ertet politiet og media.
Han har ikke snakket ut før nå.
Reaksjonen var som å skyte opp en rakett.
David Berkowitz snakker.
Det tok helt av.
David Berkowitz' syke sinn
fikk ham på forsidene for 16 år siden som Son of Sam.
Nå er han tilbake.
Konspirasjonsteoriene lever med hjelp fra Berkowitz selv.
Mr. Berkowitz sier at han ikke var alene.
Han var medlem av en satanistisk sekt, og andre var med på drapene.
Det var den største reaksjonen jeg hadde fått.
Han var med i en satanistisk sekt.
Han fikk hjelp til å begå drap etter drap.
Det var en serie på åtte…
Jeg skrudde på og så Maury Terry, som hadde skrevet boka,
intervjue David Berkowitz.
Det var kult.
OFFER
Men det var skummelt å høre navnet sitt.
Jeg trykket aldri på avtrekkeren.
Da jeg hørte ham si: "Jeg skjøt ikke Carl DeNaro",
fikk jeg sjokk.
Jeg trodde han hadde skutt meg i 35 år.
Det var ufattelig.
Denne informasjonen kan snu saken.
Maury ville at politiet skulle innrømme feil.
Jeg vet fortsatt ikke hva New York-politiet gjorde.
OFFERETS MOR
Jeg føler at byen gjorde feil. De fulgte aldri opp saken.
OFFERETS FAR
Vi trodde saken ville bli gjenåpnet på grunn av dette.
Dessverre ble politiet rasende.
Og pressen kjempet imot.
"Dette er tull. Maury er en løgner.
Berkowitz er en løgner, og vi har hjulpet løgnen."
For de vil ikke høre at de har køddet det til i 16 år.
Det var krig.
Slag, motslag.
Både jeg og Maury var under angrep.
SJEFSETTERFORSKER
Noen skriver en bok om sekter, og historiene endrer seg.
Bøker endrer historier.
Om jeg blir kritisert, og kritikken er berettiget, greit,
Det godtar jeg.
Vi ordner det.
Men om man finner på historier om en sekt, kjøper jeg det ikke.
Det irriterer meg.
Jeg tror at de øverst i politiet måtte mistenke at noe var galt.
NYPD er en mektig organisasjon.
VENN AV MAURY TERRY
De vil ikke bli sett i dårlig lys.
"TERRYS TEORIER ER LØGN"
De ville bli kvitt Maury Terry.
Hans rykte, tro og teorier, fordi de følte seg truet.
Jeg vil ikke banne, men det er pisspreik.
Det var nesten som etterforskerne,
som trodde på én skytter, ble veldig defensive.
ETTERFORSKER
Vi undersøkte sekter og alt mulig annet.
Han begikk alle forbrytelsene alene.
Det var en etterforsker involvert i saken. Han var Maurys erkefiende.
Han het Coffey.
Jeg kan sverge på at han gjorde det alene.
Joe Coffey hadde et fiendtlig forhold til Maury Terry.
Han ville vise Maury i dårlig lys.
Han fikk Berkowitz til å si noe som jeg er helt sikker på er løgn.
Begge sverget på at de hadde rett.
Det var fastlåst.
Fra New Jersey 489 WABC. Journalist, forfatter, Maury Terry.
Hvis du vil bli med på denne skremmende samtalen, 2-1-2 8-7-7 WABC.
Ja, Joseph?
Jeg har et spørsmål til Mr. Terry.
-Ja. -Jeg var etterforsker i den saken.
Jeg ledet ni operasjoner.
Er dette Joe Coffey?
Ja, vi vet hvem du er.
Du bedrar folket, og du vet det.
Hvis det var et bedrageri, ble det gjort av Omega-gruppen i 1977,
ikke av meg i Queens, eller etterforskere ute etter sannheten.
Politiet behandler bevis.
-Jeg også. -Det er regler.
Det gjør også Santucci i Queens.
John Santucci er en annen historie. Alle har rett til en mening.
Sier du at Santucci bare har en mening?
-Er han ikke profesjonell etterforsker? -Nei.
Kontoret hans blir glad for det.
-Joe. -Ja, sir?
Føler du deg truet av Maury Terry…
Nei, men folket må høre at dette er løgn.
-Har du lest boka? -Jeg leser ikke den dritten.
-Du bør lese den. -Jeg liker ikke skjønnlitteratur.
Når du vet at du har rett…
MAURYS SVOGER
…og følger rette mål,
og andre verken tror på deg eller vil høre på deg…
En tidligere politimann sier at Berkowitz lyver.
Hvordan svarer du?
De har noe å skjule.
Det er det vanskeligste.
Når du har bevis, og de ikke vil se på dem.
Det frustrerte ham.
Det er skyttere som fortsatt lever. Det er medskyldige der ute.
Men Maury var nådeløs, og han skulle doble innsatsen.
PARKERINGSBOT LØSER SAK
Jeg fikk en tilståelse fra Son of Sam,
som innrømte en av verdens mest kjente forbrytelser.
Jeg avdekket et satanistisk nettverk
som var ansvarlig for mange andre mystiske dødsfall.
Men rettferdighetens hjul nektet å snu.
Politiet hvilte på laurbærene, men ikke jeg.
De drepte og lemlestede ofrene til Son of Sam,
Sisman, Platzman, Arlis Perry,
til og med Carr-brødrene, fortjente svar.
Morderne var fortsatt der ute, frie til å fortsette med kaos og drap.
Jeg trengte hjelp til å finne dem.
Jeg trengte allierte.
Jeg hørte David Berkowitz si: "Jeg skjøt ikke Carl DeNaro".
Da jeg kom over sjokket, ville jeg få saken gjenåpnet.
Jeg ville spore opp andre involverte, slik at jeg og mange andre fikk fred.
Jeg blir ofte spurt om å bli intervjuet.
Ofte er det nyhetsprogram.
Dette var Geraldo Rivera.
"Greit", sa jeg.
Han sa: "Kan du gå til Kennedy's på 57th Street?
Vi kjører deg til Secaucus."
Bartenderen hilste på meg som om han kjente meg.
Han sa: "Er du Carl?"
"Ja."
"Jeg må introdusere deg for noen."
Så sto det en fyr ved siden av meg.
"Carl, møt Maury. Maury, møt Carl."
Denne fyren var ikke helten min ennå,
men jeg hadde mange spørsmål etter å ha lest boka.
Maury liker å drikke, og vi fikk en god tone.
Han ba meg bli med i etterforskningen.
Jeg sa ja.
Vi bestemte oss for å holde kontakten.
Maury hadde verken mobil eller datamaskin, kun fasttelefon hjemme.
Så han begynte å sende meg ting.
Adresser, navn.
"Finn ut alt du kan om denne adressen."
Så jeg gikk fra offer til protesjé.
Ut fra det jeg har lært, mye av det fra Maury Terrys bok,
tror jeg det er en sammensvergelse.
Man må være idiot for ikke å tro at mer enn én person gjorde det.
Det tok ikke lang tid før jeg var del av Maurys indre sirkel.
Maury samlet mange venner for å hjelpe med etterforskningen.
De gjorde noe av arbeidet.
Jeg møtte Maury Terry på et seminar om okkulte forbrytelser.
Jeg jobbet i Yonkers spesialenhet.
Jeg var en ekspert på "okkult- og sektaktivitet".
David Berkowitz hevder at en satanistisk sekt
hjalp til å drepe seks ungdommer.
Drapene ble mye omtalt.
Folk var redd for at det ville skje igjen.
Ordføreren i Yonkers ville bli ferdig med saken.
Han ga meg frie tøyler til å finne sannheten.
Så Maury og jeg begynte å sette sammen en sak.
Jeg møtte Maury Terry på Kennedy's på West 57th Street.
PENSJONERT ETTERFORSKER
"Har du hørt om Son of Sam?" "Ja", sa jeg.
Maury Terry drakk, men ble aldri full.
Maury snakket om saken mens han drakk.
Rundt én fredag kveld i måneden møttes vi på Kennedy's.
Alle vennene og kollegene som hjalp til med å løse saken,
kalte han "Pine Street Irregulars".
Fordi Berkowitz bodde på Pine Street.
Men det var også en Sherlock Holmes-forbindelse.
Så det var en kul klubb å tilhøre.
Jeg jobbet for kloakkavdelingen i årevis.
En gang tunnelrotte, alltid tunnelrotte.
Han snakker om katakomber og tunneler som ikke finnes på kart.
-Han gikk rett ned… -Til Devil's Cave.
Den går til akvedukten.
Vi satt der og røyket og sa: "Se på det."
Det var en gøyal tid.
Et vitne så Berkowitz i Untermyer Park med en rekke folk.
Bingo.
Maury ville sikre rettferdighet.
Jeg tror Maury hadde oppdaget noe stort.
Pine Street Irregulars undersøkte nye ledetråder og vinkler,
mens vi viet tiden til å avdekke sannheten.
BARNA
Vi undersøkte sakens bakgrunn i Yonkers.
Jeg avdekket masse som måtte undersøkes.
Folk sa at Berkowitz aldri traff kvinner.
"Han er ensom."
Jeg fant ut at han var svært sosial.
Jeg så på gruppen i Untermyer Park, og jeg fant kjæresten hans.
Han hadde mange venner.
De hang i Untermyer. De tok dop, hadde sex og så videre.
De kalte seg "barna".
Det var eldre folk.
Noen av dem var dårlige skuespillere.
Vi hadde en fyr som bodde på Pine Street der Berkowitz bodde.
Han kjente Carr-familien.
Han kjørte en gul Volkswagen.
Noen skal ha sett en gul Volkswagen ikke langt fra der Moskowitz ble drept.
David Berkowitz kjørte en Ford.
Jeg lurte på om han hadde en forbindelse og kunne avhøres.
Jeg fant ham til slutt og snakket med ham.
HAN VAR SVÆRT SKVETTEN
Han var paranoid.
Han sa at folk var etter ham.
HANDLET UBEREGNELIG
Han var redd for å bli drept om han snakket.
FOLK VAR ETTER HAM
To dager senere tok han selvmord.
-Intervjuet du noen andre? -De fleste skaffet seg advokat.
De ville ikke snakke.
Ingen ville bli involvert i saken.
Men vi fant én person, John Paul.
Jeg gikk førsteåret på videregående.
Jeg ble kontaktet av John Carr.
Det var bare lek i begynnelsen, med druideseremonier og så videre.
Det var ikke så alvorlig.
Etter hvert fikk vi en leder, og da endret det retning.
Det var i Untermyer Park.
Det var nok mellom 30 og 40 på innvielsen den kvelden.
De begynte å messe sakte og økte i intensitet.
Jeg ble ført frem
til en kald plattform av marmor,
og vi hørte hunder bli drept.
Det var noe av det verste jeg har hørt.
Det er vanskelig å vite hva som er sant.
Han hevdet å ha vært en del av gruppen som barn.
Noen av dem drev visst med pornografi.
Og Maury begynte å undersøke pornografien.
Gjennom flere intervjuer bekreftet vi at "barna" eksisterte
og avdekket medlemmer som drev med pornografi og narkohandel.
Jeg tenkte på Ron Sisman,
fotografen som angivelig ble drept av sekten.
Da jeg jobbet med Maury Terry, drev jeg med uløste saker.
En av de første sakene jeg så på,
var Ron Sisman og Elizabeth Platzman-mordet fra 1981.
Tidlige undersøkelser ledet ingensteds.
Saken forble uløst.
Men jeg ville finne ut hvem som drepte dem.
Maury Terry mente de ble drept på grunn av en snuff-film,
en film av Stacy Moskowitz' drap.
Maury sa at Ron Sisman satt i en varebil,
parkert slik at han kunne se at drapet fant sted.
Det var rett under et gatelys.
Han filmet selve skytingen av Stacy Moskowitz og Robert Violante
i bilen i Brooklyn.
Vi snakket med Sismans familie.
Ron Sisman eide en varebil.
Og Sismans familie fortalte oss at han hadde lånt en Betamax
for å filme kjærestene sine i leiligheten.
Etterforskningen bekreftet det.
Så han kunne lett filmet en snuff-film om han ville.
Selv om jeg hadde flere bevis på snuff-film-teorien,
fant jeg snart en informant som fortalte meg en mørkere sannhet.
Maury fortalte meg om en fyr ved navn Jesse Turner.
Jesse Turner hadde skrevet til Maury Terry fra fengsel.
Han sa at han hadde informasjon om Sisman-Platzman-drapet.
Vi bestemte oss for å snakke med Jesse Turner
i det føderale fengselet i Talladega i Alabama.
Har du aldri hørt om meg?
Ikke før brevet ditt.
Jeg kom hit i går på grunn av Sisman-saken.
Vi snakket med ham i to timer.
Han sa han var med i The Process Church of the Final Judgement.
Jeg møtte dem av og til.
Hvem mener du med "dem"?
The Process.
Når man er tenåring og stort sett alene, og noen får deg til å føle deg viktig…
Jeg forstår deg.
-De kan gjøre hva de vil. -Det gjør jeg.
Han sa at Ron Sisman og Elizabeth Platzman ble drept
av sekten
Sisman-Platzman-drapet, var en jævla syk påskeeggjakt.
De lette etter snuff-filmer.
Når en fengselsfugl sier det, tar man det med en klype salt,
men Maury hadde snakket om dette. De ville ha snuff-filmen.
Filmen var i Rons leilighet.
Leiligheten var blitt rasert under letingen.
Han sa at sekten ville bruke en slik film for å skape mer kaos.
Det var det sekten ønsket.
Det var apokalyptiske rettssaker.
Flere tilfeller av tilfeldig, organisert vold.
En form for terrorisme.
Ja, nettopp.
Så nå begynner ting å gi litt mer mening.
Maury Terry hadde undersøkt nesten alle.
Det er tilknytninger til Process-kirken.
Vi vet at David Berkowitz møtte folk i Untermyer Park,
som var involvert og dro til kirken på Manhattan.
Kirken har mange trinn,
og folk fra gata var bevegelsens kjøtt og blod.
De var bevegelsens hjerte og sjel.
Jeg tror det var slik Berkowitz ble involvert.
De tilbød ham et trossystem.
Det var slik de fikk ham til å gjøre det.
Jeg tror ikke Berkowitz trodde han skulle drepe,
men det er sånt som skjer.
I fire år etter intervjuet fulgte jeg opp alle sporene jeg kunne.
JEG ER BARE EN GALNING
Nå forsto jeg hintene i brevene og de tildekkede svarene.
Nei.
Jeg hadde undersøkt "barna" og avdekket et landsomspennende mordnett.
Det var vanskelig å etterforske forbrytelsene,
og jeg hadde ofret så mye.
Nå var det på tide å avslutte det,
en gang for alle.
Jeg hadde fakta,
men jeg trengte bevis som ville tvinge NYPD til å handle
så jeg kunne finne fred.
Bevæpnet med kamera, dro jeg tilbake til David.
BERKOWITZ INTERVJU
Jeg jobbet for Channel 7 ABC i New York som en lokalreporter.
Jeg har dekket kriminalitet i 35 år, noen av de største sakene.
Jeg kjenner NYPD godt.
Jeg vet hvordan ting fungerer.
Jeg vet ikke hvor mange uskyldige dømt jeg har vært involvert i
der NYPD presset vitner og mistenkte,
fant på tilståelser og løy.
Det mest beryktede saken i New York…
Maury Terry kjente arbeidet mitt, og han kontaktet meg.
Jeg kunne avvist ham øyeblikkelig.
Maury var utenforstående og kom aldri inn.
Men informasjonen hans var solid.
Koblingene i parken i Yonkers.
Gruppen møttes ofte i Untermyer Park på midten av 1970-tallet.
Han kunne få folk til å snakke.
Berkowitz stolte på ham. Han hadde tilgang.
David Berkowitz kom med oppsiktsvekkende påstander
om at han ikke handlet alene.
-Det var interessant. -Vi filmer.
Var det andre? Og hva med politietterforskningen?
Er kameraet klart?
Han var stor.
Alle ville intervjue ham.
Så vi lagde en serie,
og vi ble enige om å ha Maury som produsent.
Hvordan blir dette? Det samme som Inside Edition?
Eller lager dere en times spesial?
-Eller to. -To? Det er mye.
Det er mye, for det betyr mye snakk om dette.
-Det er mye å bekrefte. -Men hvis det er for langt, blir folk lei.
Folk har ikke samme interesse som deg.
Hvis det er for langt.
Det er ikke så gøy å snakke om dette.
Men i intervjuet
ble det tydelig at Maury Terry hadde sin egen agenda.
La oss snakke om de involverte
i skytingen av Stacy Moskowitz og Robert Violante.
Det var et vitne som så en rød eller rustfarget varebil
parkert over gaten fra offerets bil.
Er det relevant for saken?
Ja, det var en del av en gruppe.
Jeg har informasjon som sier at det var tre personer i varebilen.
Stemmer det?
Jeg husker ikke.
Hvorfor var varebilen der?
Det var litt filming på gang.
Noen ville filme det for noen andre.
Sier du at de lagde en snuff-film
av skytingen fra den bilen?
Om du vil kalle det det.
Er det slik at en av personene i bilen,
han som filmet, het Ronald Sisman?
Ja.
Ja, jeg kjente ham.
Var han i varebilen?
Han hadde lyst til å filme.
Helt fra starten av var det vanskelig å vite hva som skjedde i intervjuet.
David Berkowitz hadde ikke så mange detaljer.
Han var tilbakeholden.
Jeg vet ikke hvorfor.
Han ville ikke snakke.
Kanskje han var redd for å sladre. Kanskje han ikke ville gjenoppleve det.
Men Maury ville ha sannheten.
Var sekten ansvarlig for Son of Sam-drapene?
Eller var det noe annet som skjedde?
Det var en større, skjult elitegruppe.
Snakker du om Process-sekten fra Storbritannia?
Ja.
Så du sier, og dette er utrolig,
at Process-lederne var blant de som var samlet
for å planlegge kaliber .44-skytingene?
Ja.
Han var vag angående Process-kirken og hvem som var involvert.
Det var et ledende intervju.
Det går rykter om et individ…
…Charles Manson, at han hadde forbindelser til kirken.
Snakket medlemmene noen gang om Manson til deg eller andre i gruppen?
Jeg hørte noe om ham.
Jeg vet ikke om Berkowitz bare ga etter for Maury Terrys fortelling.
Husker du saken om en ung kvinne ved navn Arlis Perry?
Ja.
Du skrev for mange år siden:
"Jaktet, forfulgt og drept. Fulgt til California. "
Ble du fortalt at det skjedde med henne?
Ja.
Jeg husker at jeg tenkte: "Han snakker ikke sant."
Jeg kjøpte ikke disse teoriene.
Ingenting han sa hadde verdi.
Han fortalte Maury det han ville høre.
Hvis Process finnes i dag, noe den gjør,
bør samfunnet være redd for den?
Maury var så aggressiv at jeg syntes han oppførte seg som politi.
Hvilke andre forbrytelser begikk de?
Tung narkotikasmugling og andre ting som involverer barn.
Hva mener du med barn?
Hva driver de med?
Han bare presset og presset.
Det begynte å se ut som et avhør. Det skadet troverdigheten hans.
Sier du at Process produserte barnepornografi?
Er det det du sier?
Jeg elsker ham, men han så sprø ut.
La oss snakke om den andre aktiviteten.
Jeg tror det passer med en pause.
Hvilke andre forbrytelser begikk de?
-Jeg lar dere fortsette. -Ok.
Det gjør vondt å snakke om dette. Det gjør meg…
Maury prøvde å få forståelse.
Og han trodde at dette intervjuet,
hvis folk begynte å tro på sekten,
ville bli sett på journalistisk troverdig.
Da en 24 år gammel postarbeider ble arrestert,
stengte politiet New Yorks mest sensasjonelle sak.
Men løste de den? Ikke ifølge David Berkowitz.
Son of Sam snakker.
Da vi satte sammen serien, var den overveldende reaksjonen:
"Det er mulig."
Men det var ikke det Maury ville.
Det endret ikke historien om David Berkowitz.
Og så var det slutt.
Jeg tror Maury var besatt av saken.
Folk som er besatt, vil ikke se virkeligheten,
og noen ganger treffer sannheten deg, og du må ta et steg tilbake.
Maury var sta og godtok ikke et nei.
I 1998, to år inn i etterforskningen,
skrev jeg en rapport, sammendrag og diagrammer.
Jeg holdt en presentasjon på statsadvokatens kontor i Queens.
Alle de viktigste var der.
Distriktsadvokaten, New York City-politiet.
Jeg kjente ikke halvparten.
Jeg fortalte alt.
Jeg fant ut at det var minst fem personer involvert i skytingen.
Det kom fra øyenvitner.
Jeg sa hvem de mistenkte var.
Vi snakket om Process-kirken. Det er bare å følge bevisene.
Alt jeg ba om var ressurser.
Etter en halvannen time sa de: "Tusen takk. Vi tar kontakt."
Jeg hørte aldri fra dem igjen.
Jeg skrev en rapport om hva jeg hadde om Berkowitz og Process-kirken.
HANDLET IKKE ALENE
SATANISTISK SEKT MØTES
Jeg ga den til politiet i New York.
Jeg forklarte hvordan alt hang sammen, og de tok den med til Joe Borrelli.
SJEFSETTERFORSKER
Innen 24 til 48 timer fikk jeg beskjed om å avslutte saken.
"Kom deg ut, den er ferdig."
Jeg vil ikke besudle NYPD, men de samarbeider ikke godt.
Jeg fikk aldri tilgang til politirapportene jeg ba om.
Jeg hadde null rettsmedisin. Ingenting fra åstedet.
Jeg var handikappet fra begynnelsen.
Det var politisk.
Mange har tjent på denne saken.
Og politikk er politikk.
Det var alt.
Maury var veldig opprørt.
Noen dager ville han ikke snakke.
Det var dager sendte han en e-post:
"Hvorfor løser du ikke saken denne gangen?"
Det frustrerte ham at han ikke kom til bunns i historien,
og at ingen andre var interessert.
Han sa: "Jeg viste det til alle. Ingen så det, og ingen bryr seg."
Det såret ham.
NYPD fikk alle til å se dumme ut,
og at vi var konspirasjonsteoretikere.
Han var involvert i en satanistisk sekt, og bevisene er overveldende.
Det er ikke bare jeg og Berkowitz som sier det.
Maury trodde at hvis de fikk fortsette, ville flere bli skadet.
Og politiet ville ikke gjøre noe.
Han fikk ikke troverdigheten han fortjente.
Han ble kalt en tulling.
Jeg tror vi har en manipulerende, psykopatisk morder,
som lurer Mr. Terry og de andre og selger dem en idiotisk historie.
Jeg skal svare med ett ord. Bevis.
Slå det opp, så kan du si det igjen.
Inntil da er dette utenfor din liga.
Det er snakk om seriemordere.
Jeg har hatt seriemordere som karriere, og dette skjer ikke på denne måten.
Maury gikk av skinnene.
Han prøvde å overbevise meg, og jeg bet ikke på.
Jeg er redd for å gjøre alt mulig.
Han skjøt 13 og drepte seks unge elskere.
Han hadde så mye informasjon.
Så mange variabler han jobbet med.
Fem medlemmer av en sekt, inkludert Charles Manson…
Hver gang man snudde seg, var det en ny ledetråd.
På en vill fest i herskapshuset i Southampton, var Roy Radin…
Maury ga sekten for mye verdi.
Han begynte å se den overalt, for eksempel rundt Arlis Perry.
Hun ble seksuelt misbrukt med to lys.
Han sa: "Jeg tror det var sikkerhetsvakten.
Han må ha vært med i sekten.
Han drepte henne."
JEG VET HVEM DET VAR!
Men han hadde ingen bevis.
Det var så innviklet.
Noen av forbindelsene var teorier.
Maury stolte på teoriene.
Han ønsket å angripe ondskapen.
Først var det satanistiske sekter.
Og det førte til pedofile og barnemishandlere.
Det ble et nett.
Det ble stadig større.
Koblet sammen av det okkulte.
Han assosierte folk med saken,
og han tenkte: "A kjente B, derfor kjenner han C og D."
Onde mennesker gjør onde ting.
Det har ikke noe med Satan å gjøre.
Han var overalt.
Men hvis du ikke var enig med ham, var du død.
Jeg sa: "Maury, dette er ikke din…"
"Jo, det er min sak." "Det er min sak", sa jeg.
"Og hva har du gjort?" "Jeg ble skutt i hodet."
Tilfeldig organisert vold.
Jeg ble bekymret, men han ville ikke gi seg.
Bevegelsens hjerte og sjel.
Maury begynte å drikke mer.
Jeg holdt ikke tritt lenger.
Han røkte to pakker om dagen.
Han mistet mange venner og var mye alene.
Over 1 million satanister.
Han var besatt.
Som barn ble jeg kontaktet av Satan.
Det ble ødeleggende.
Det var en kraft som trakk meg inn.
Religiøs sekt.
"Gud, hjelp meg."
Dette er ikke science fiction. Det er ekte.
"Folk vil aldri tro deg, samme hvor godt bevisene dine blir presentert."
Når du legger hjertet i noe, kan man bli fortært en historie.
Man ser inn i en mørk verden full av ondskap.
Man forstår ikke hvorfor den finnes.
Man vil finne ut hvor mørket kommer fra.
Noen ganger krysser man streken.
Maury følte han visste sannheten og gjorde så godt han kunne.
Kanskje han ikke fant veien tilbake.
Maury nådde ikke den endelige konklusjonen.
Han greide ikke å fullføre.
Han aksepterte ikke at folk aldri ville tro på ham.
Uansett hvor hardt han prøvde.
I 2010, mens jeg bodde i New York…
MAURY TERRYS TIDLGERE KONE
…møtte jeg ham på Walgreens og kjente ham ikke igjen.
Han hadde gått ned i vekt.
Håret hang ned over ørene,
han hadde baseballcaps, noe han aldri brukte før.
Han trodde han hadde det bra.
Han hadde vrangforestillinger.
Bevisene er overveldende for at David Berkowitz ikke handlet alene
og at andre samarbeidet.
Man kan se at han var fysisk utslitt.
Jeg var etterforsker i 15 år.
Jeg vet hva stress gjør med kroppen.
Maury Terry led av mye stress.
Han så ikke etter sympati.
Det handlet ikke om ham, men om det han prøvde å oppnå.
Han ville holde historien i live.
"Historien må leve, for det finnes folk som begår slike forbrytelser mot folk.
De bør stilles for retten."
Han led til han ikke lenger kunne skjule det.
Han ville aldri snakke om helsen, men det var tydelig at hjertet sviktet.
MAURYS SØSTER
Han gikk på oksygen.
De siste månedene av livet hans var tøffe,
for han må ha visst at han var døende.
Jeg var med ham dagen han døde.
Det siste han sa: "Kontakt denne personen, han var en del av saken."
"Ikke tenk på det", sa jeg.
Han var timer fra å dø, men tenkte kun på andre.
Jeg blir trist av å tenke på det. Han var en sånn person.
Bokstavelig talt hans siste åndedrag.
Det sier alt om ham.
Så døde han noen timer senere.
Jeg fløy opp i begravelsen.
I kisten så han bedre ut enn noen gang.
Han så virkelig bedre ut.
Han var velkledd.
Ta godt imot Maury Terry.
Én mann har klart å sette sammen en ny versjon av mordene,
reporter Maury Terry.
Første gjest, Mr. Maury Terry.
Vi har besøk av Maury Terry, forfatteren av Ultimate Evil.
Jeg håper historien ikke dør der, men at noen fortsetter.
Han viet store deler av livet til denne historien,
og dermed ga han opp andre ting som han virkelig kunne ha likt.
Vi innså etterpå hvor mange han hjalp.
Folk kom til oss og sa:
"Jeg ble et offer, og ingen så meg.
Ingen ville lytte eller tro på meg.
Men Maury tok meg på alvor, og det er jeg evig takknemlig for."
Man blir involvert i en sak, og det blir livet ditt.
Han hadde lagt hele sitt hjerte og sjel i noe.
Og det sluttet aldri.
Det var han som tok slutt.
MORDER: "JEG GJØR DET IGJEN"
Maury hadde prøvd å forstå galskapen, forklare det ubesvarlige "hvorfor?"
Vi oppdro ham godt.
Hvorfor ville noen skyte Stacy Moskowitz og Robert Violante i Brooklyn?
Hvorfor knivstakk en gjeng blomsterbarn en gravid Sharon Tate?
Hvorfor ble Arlis Perry angrepet i en kirke?
At et slikt dyr stjeler livet til en ung jente…
Mens vi gravde i Maury esker, trodde vi at vi ville finne svaret.
Et navn, et tall, et oversett faktum.
I stedet fant vi noe annet.
Maurys mest overbevisende bevis var hans egen historie,
en manns tragiske reise til avgrunnen.
Uskyldige liv gikk tapt.
Jeg vet ikke om det blir min kone i morgen.
Maury trodde innerst inne på det han jaktet på.
Det var hans hvite hval.
Maury var den eneste som presset politiet.
De måtte si at han var en konspirasjonsgalning,
og det trodde jeg også av og til.
Men han hadde rett mer enn han tok feil.
Jeg ble skutt i hodet.
-Hvor? -Akkurat her.
De satte inn en plate.
Så hva tror du?
Jeg tror ikke at David Berkowitz skjøt meg.
Men om du vil måle sannheten.
Altså dette er løgn, dette er sannhet.
Den er her.
Historien hans peker ikke på en stor sammensvergelse.
Men bare til en langt mørkere sannhet
om at verden er et mørkt sted.
Og godt og ondt eksisterer,
men bare i hjertene og sinnene til oss alle.
Det er interesse i gatene for denne saken.
-Er det en sunn interesse? -Er mord en sunn interesse?
Ja.
Maury fikk ikke alt han ville.
Han døde før han kunne det.
Men det er kanskje ikke så viktig.
Han var journalist.
Det var hans store lidenskap.
Maury og jeg hadde en filosofi:
"Fortell dem det de ikke vet."
Det spiller ingen rolle om historien er gammel.
Det var det som drev ham.
Vi er blitt utfordret til å bevise informasjonen og gå lenger.
Vi godtar utfordringen.
Om han kunne bevise det eller ikke, var det likevel en god historie.
28. JUNI 2018 3 MIL FRA STANFORD UNIVERSITY
-Hei, Mr. Crawford. Hvordan går det? -Bra, men…
Kan du åpne døren?
Ja, la meg kle på meg.
-Ok. -Veldig fort.
-Et øyeblikk. -Ok. Takk.
Er du påkledd?
-Jeg har ett ben i undertøyet. -Si at dere skal hjelpe ham.
Vi skal hjelpe deg.
Nei, det går bra.
Det er et våpen.
Legg vekk våpenet.
Hvorfor kommer dere inn?
-Skudd? -Patrulje én, skudd på Camden Avenue.
-Ingen er skadet? -Er noen truffet?
Nei, det går bra med Torres.
Til vår topphistorie, slutten på en flere tiår gammel sak.
Arlis Perry var 19 år gammel da hun døde.
Hun ble funnet naken fra midjen og ned bakerst i en kirke.
I årevis har debatten rast om hvorvidt drapet var et satanistisk ritual.
Sheriffen i Santa Clara fullførte en pressebriefing.
Det er en ære å kunngjøre at vi har løst en 43 år gammel sak.
Stephen Blake Crawford, 72 år gammel,
var sikkerhetsvakt ved Stanford University da drapet skjedde.
Crawford har vært interessant hele veien.
Vi kunne nylig knytte Crawfords DNA til åstedet.
I dag dro betjenter for å arrestere ham, og da de banket på døra,
tok han livet sitt.
Under ransakingen av leiligheten fant de noen interessante ting.
Det første var en boks som inneholdt viktige papirer,
og i den lå det en bok kalt The Ultimate Evil,
en bok om seriemordere.
The Process Church of the Final Judgement ble oppløst i 1974,
to år før Son of Sam-skytingene. De nekter for all tilknytning
til Manson-familien. Ingen medlemmer eller tilknyttede grupper
har blitt arrestert i forbindelse med Son of Sam-saken.
Pine Street Irregulars fortsetter Maurys arbeid i deres søken etter svar.
Tekst: Trine Friis