KAZNENO-POPRAVNA USTANOVA SULLIVAN 23. RUJNA 1993.
Gotovo 16 godina
bavio sam se mučnom istragom ubojstava Samova sina.
No tek sam trebao otkriti pravu istinu iza tih zločina.
Od početka sam sumnjao u tajanstveni kult koji se zove Djeca
i njegov presudni značaj u ubojstvima Samova sina.
Unatoč tome, bilo je mnogo pitanja bez odgovora.
Kako se David Berkowitz povezao s tim kultom?
Tko su počinitelji svih onih okrutnih ubojstava?
I tko je još bio na slobodi?
Prvi put nakon toliko godina
konačno sam dobio priliku da shvatim zašto.
Spremao sam se upoznati nedostižnog i šutljivog Davida Berkowitza.
Bio je to trenutak koji je Maury sanjao
i na kojem je dugo i naporno radio.
Bila je to zlatna koka.
Imao je intervju koji su svi željeli, a nisu ga mogli dobiti.
Promatrao sam sve to.
Spremali smo se upoznati Berkowitza.
Bili smo nervozni. Trebali smo ga.
Nismo znali kako će to izgledati.
Nismo znali s kim ćemo razgovarati.
On je Samov sin. Bili smo spremni na sve.
Mauryju je to bilo jako važno.
Otprilike kao da je on Holmes, a Berkowitz njegov Moriarty.
Bilo je napeto.
Bilo je jebeno ozbiljno.
Kao što smo i očekivali, pojavio se.
ORIGINALNA NETFLIXOVA DOKUMENTARNA SERIJA
KRAJNJE ZLO MAURY TERRY
Činilo mi se da mi je suđeno sve što se dogodilo.
Gotovo kao da je bilo namješteno.
Kao da je bilo neizbježno.
Bilo je neizbježno.
Bio sam vanbračno dijete.
Moja majka bila je u braku s nekim drugim,
kao i moj otac, zbog čega me nisu željeli zadržati.
Berkowitzi su me primili u svoj dom, posvojili i odgojili.
Premda sam odrastao okružen ljubavlju,
imao sam mnogo emocionalnih problema i stalno sam upadao u nevolje.
Nismo mogli vjerovati. Bio je uljudan.
Fino se izražavao.
Očekivali smo pomahnitalog manijaka.
Nikad nisam imao kontrolu nad životom.
Uvijek sam jako patio.
Čuli smo o njegovoj prošlosti
i njegovim patnjama u djetinjstvu.
Osjećao je zov nečega što ga je privlačilo mračnoj strani.
Neka sila vukla me u noć.
i lutam unaokolo.
Ne znam što je to bilo. Jednostavno…
Kad se osvrneš, što misliš,
zašto je do nekih događaja došlo kad si napustio vojsku?
Izlazak iz vojske bio je velika promjena za mene.
Bio sam ranjiv, usamljen i prazan.
Nisam imao nikakvu svrhu.
Nisam imao ništa od života.
Upoznao sam neke ljude.
Bili smo na zabavi. Upoznali smo se i malo razgovarali.
Neki od tih ljudi bili su bez cilja, poput mene.
Tražili su društvo.
U osnovi, to je bilo to.
Maury je poznavao područje na kojem je Berkowitz živio.
Osim toga, čuo je za Untermyer Park
i čudne stvari koje se ondje događaju.
Želio je znati je li Berkowitz sudjelovao u njima.
Je li u nekom trenutku postalo ozbiljnije?
Recimo, u Yonkersu, u Untermyer Parku?
Da, tako je.
Imali smo svoje mjesto, krug od kamenja.
Ondje su svi mogli sjesti na kamen i govoriti pred drugima, usred ničega.
Osjećala se neka sila,
blizina nečega u tami.
Sve smo više slušali razgovore o čaranju
i o crnoj magiji.
Obavljali smo svojevrsne vjerske obrede.
Bio sam svjedok žrtvovanju životinja.
Premda mi je to bilo odbojno, na neki način me privlačilo.
Bilo je to drugačije.
Nitko drugi nije to činio izvan našeg malog kruga ljudi.
Imao si osjećaj da je to nešto posebno?
Da, osjećali smo se posebno.
U jednom trenutku prošao si inicijaciju u tu skupinu.
Pitao ga je pojedinosti o kultu.
Kako su ga namamili.
Uveli u obrede.
Privukli su ga i manipulirali njime.
Maury je razumio da djeca koja se zafrkavaju u šumi
mogu lako postati gorljive pristaše veće, sotonističke mreže.
Položio sam zakletvu i obvezao se krvlju
da ću služiti vragu i…
Jesi li morao nešto dati vođama skupine?
Da, morao sam im dati slike svoje obitelji.
Rekli su mi da smo svi mi braća i sestre.
„Ako nas izdaš, moraš znati da ćemo ti srediti obitelj.”
Je li te iznenadilo što su John i Michael Carr
skončali onakvom smrću?
Ne. Treba platiti cijenu.
Ljudima koji se upletu u okultizam obično se događaju
tragične prometne nesreće
i slične, neobjašnjive nesreće.
Nastradaju.
Dakle, svašta se događalo.
Čini se poput lavine koja se nezaustavljivo pokrenula, zar ne?
Da. Ni u najluđim snovima ne bih pomislio
da će jednog dana stradati nedužni ljudi.
Jesu li pucnjave Samova sina bile spontane pojave
ili su željeli više nasilja
i planirali što će učiniti?
Užasno je čak i razmišljati o tome, ali…
Jesu li gledali na ta ubojstva, ili barem na većinu njih,
kao na najveću žrtvu?
-Je li to bila namjera? -Da.
Je li Maury navodio Berkowitza? Nisam siguran da je bilo tako.
Maury ga je pitao:
„Je li istina da se to dogodilo?”
Da ste vi 16 godina radili na tome
i razgovarali s počiniteljem…
Je li Maury želio da potvrdi njegova otkrića? Naravno.
Dakle, bilo je osam napada.
-Da. -Jesi li ih sve izvršio?
Bio sam ondje kad su se dogodili.
Nisam uvijek povukao obarač.
Iz nekog razloga policija je odlučila da je bio samo jedan počinitelj.
No to nije važno. Počinio sam neke od tih zločina.
Možda misliš da nije tako važno
što si učinio, a što nisi.
No budi siguran, kad je riječ o javnosti i obiteljima,
kao i žrtvama, da je jako važno.
Pa…
Dakle, možemo li nakratko o tome?
-Da. -U redu?
Samo kratko.
Pa, ono čega se sjećam…
Mnogo toga želim zaboraviti. Ne želim razgovarati o tome.
Možda su se malo poigravali jedan s drugim.
Berkowitz nije želio sve reći. Samo ponešto.
Nije mu dao potrebne informacije.
Maury ga je pritiskao.
Na mjestima zločina, Davide,
bilo je osam napada. Rekao si da nisu svi bili tvoji.
Da.
Donna Lauria u Bronxu?
Ti si je ubio?
Da.
-Carl DeNaro i Rosemary Keenan u Queensu? -Ne.
Joanne Lomino, Donna DeMasi?
Ne.
-Christine Freund u Queensu? -Ne.
-Virginia Voskerichian u Queensu? -Ne.
-Nisi ubio nikoga u Queensu? -Ne, ali bio sam ondje, u blizini.
U Bronxu su također ustrijeljeni Valentina Suriani i Alex Esau.
Jesi li ti pucao?
Vratimo se u Queens, u diskoteku Elephas u Baysideu.
Judy Placido i Sal Lupo. Jesi li ih ti napao?
Ne.
I na kraju, jedna od zloglasnijih pucnjava
u povijesti Sjedinjenih Država.
Ubojstvo Stacy Moskowitz i osljepljivanje Roberta Violantea
u Brooklynu.
Ti si ih napao?
Ne.
Je li istina da su John i Michael Carr pripadali skupini?
Da, istina je.
Jesu li John ili Michael Carr povremeno
bili oni koji su pucali?
Da.
Ukratko, na svim mjestima zločina
bilo je više suučesnika koji su djelovali u dogovoru.
-Ponekad tri ili četiri… -I više vozila.
-Da. -Dobro.
I više strijelaca.
Da.
Nismo mogli vjerovati. Bio je to rasplet kakav je htio.
David Berkowitz većim dijelom potvrdio je sve što je istražio.
I otkrio mu je dodatne pojedinosti.
Međutim, više od svega,
Maury je želio da Berkowitz navede ljude.
Osim braće Carr, Berkowitz ih nije htio odati.
Ne.
Nažalost, nije dobio sve što je želio.
No Maury je dobio potvrdu da je pronašao dokaze,
istražio ih i bio u pravu.
Znate što se dogodilo? To je promijenilo povijest zločina.
Bulldog kalibra .44.
Najgori serijski ubojica u New Yorku nije djelovao sam.
To je bila velika novost. Bila je strahovito važna.
Bio sam oduševljen.
Intervju je pripremljen za Inside Edition.
Znali smo da je materijal sjajan.
Samov sin, ubojica koji je lovio lijepe mlade žene.
Terorizirao je New York. Izrugivao se policiji i medijima.
Otkad je uhvaćen, nije davao izjave.
Sve do sad.
Reakcije su bile uistinu žestoke.
Berkowitz je progovorio.
Vijest je eksplodirala.
Bolesni i poremećeni David Berkowitz
bio je na svim naslovnicama prije 16 godina kao Samov sin.
Sad se vratio.
Teorija zavjere o Samovu sinu živi dalje,
čemu pridonosi Berkowitz osobno.
G. Berkowitz sad tvrdi da nije bio sam.
Kaže da je bio član sotonističkog kulta i da su drugi sudjelovali u ubojstvima.
Reakcije su bile snažnije nego na sve što sam dotad radio.
Bio je povezan sa sotonističkim kultom
i imao je suučesnike u nizu ubojstava.
Bilo ih je osam…
Uključio sam televiziju i vidio Mauryja Terryja, autora knjige,
kako intervjuira Berkowitza.
Bilo je zabavno, ali i uznemirujuće
čuti kako o meni pričaju
dva nepoznata čovjeka.
Nisam osobno pucao na svakog od njih.
Čuo sam kad je rekao: „Nisam pucao u Carla DeNara.”
Bio sam zaprepašten. Posve.
Zadnjih 35 godina govorili su da je on taj koji je pucao na mene.
Bilo je zapanjujuće.
Ova informacija mogla bi sve promijeniti.
Maury bi volio da je policija priznala da je zajebala.
Ne znam što je njujorška policija učinila.
Još uvijek ne znam.
Mislim da je gradska vlast kriva. Nikad nisu istražili slučaj.
Mislili smo da će zbog svega toga ponovo otvoriti slučaj.
Nažalost, to je samo razbjesnilo policiju.
A neki novinari su nas opovrgavali.
„To je sranje. Maury laže. Ti lažeš.
Berkowitz laže, a vi ste mu to omogućili.”
Nisu željeli čuti da su zajebali i da to čine već 16 godina.
Bio je to rat.
Neprestani udarci i protuudarci.
Bio sam na udaru, baš kao i Maury.
Netko je napisao knjigu o sotonističkom kultu
i odjednom se sve promijenilo.
Zanimljivo da se to dogodilo nakon izlaska knjige.
Ako me želite kritizirati,
a ta je kritika opravdana,
to prihvaćam jer je u redu.
Riješit ćemo to.
Ali ako izmišljate priče o kultu,
ne vjerujem u to.
To me ljuti, kao što sam sad ljut.
Mislim da su u policiji, barem u vodstvu policijske uprave,
morali sumnjati da nešto nije u redu. Bili su…
Njujorška je policija moćna organizacija.
Moraju čuvati ugled. Sve je to politika.
Učinili bi sve da Maury Terry nestane.
Njegov ugled, uvjerenja i teorije.
Osjećali su se ugroženima.
Ne želim biti prost, ali to su gluposti.
Naizgled, policijski istražitelji
koji su zagovarali teoriju jednog počinitelja počeli su se braniti.
Istražili smo aktivnosti kulta. Istražili smo mnogo toga.
I on je počinio sve te zločine sam.
Jedan detektiv radio je na slučaju.
Bio je Mauryjev veliki protivnik.
Zvao se Coffey.
Po mom mišljenju, a neću ga promijeniti dok sam živ, djelovao je sam.
Joe Coffey bio je neprijateljski nastrojen prema Mauryju Terryju.
Joe Coffey bio bi učinio sve da ocrni Mauryja.
Naveo je Berkowitza da kaže ono što on želi,
a uvjeren sam da je potpuno u krivu.
Coffey se kleo da je u pravu, a Maury je znao da je u pravu.
Mrtva trka.
Ovo je 489 WABC z New Jerseyja.
S nama je istraživački novinar i pisac Maury Terry.
Ako želite sudjelovati u napetom razgovoru, nazovite 212877 WABC.
Da, Josephe?
Dakle, g. Terry, imam pitanje za vas.
-Da, slušam. -Radio sam na tom slučaju.
Bio sam viši detektiv zadužen za devet operacija u slučaju.
Je li to Joe Coffey?
Da, ja sam. Dobro znamo tko ste vi.
Varate javnost i vi to znate.
Joe, ako je netko varao javnost,
to je činila borbena jedinica Omega 1977.,
a ne ja, okružni tužitelj
i istražitelji koji žele znati istinu.
Policija se bavi dokazima.
-I ja, Joe. -Propisima.
I ja, kao i John Santucci u Queensu.
John Santucci je druga priča. Svatko ima pravo na svoje mišljenje.
Znači, Santucci samo ima mišljenje?
-Nije stručni istražitelj? -To svakako nije.
Njegov ured bit će oduševljen time.
-Joe? -Recite.
Ugrožava li te Maury Terry…
Nimalo. Javnost bi trebala znati o kakvoj je prevari riječ.
Jesi li pročitao knjigu?
-Ne čitam takvo smeće. -Pa…
-Smeće. -Trebao bi je pročitati.
Ne čitam bajke.
Kad znate da ste u pravu,
kad znate da imate ispravne ciljeve,
a drugi vam ne vjeruju i odbijaju vas čak i poslušati…
Maury, jedan bivši njujorški policajac kaže da Berkowitz besramno laže.
Što misliš o tome?
Žele nešto sakriti i zaštititi.
Mislim da je to najteže.
Kad imate dokaze koje ne žele ni vidjeti.
To ga je ljutilo.
Neki strijelci su na životu.
Neki vođe su na životu, kao i neki suučesnici.
Maury je bio neumoljiv
i radio je dvostruko više zato što je htio dokazati da je u pravu.
PARKIRNA KARTA RIJEŠILA SLUČAJ
Nagovorio sam Samova sina na ispovijed.
Priznao je da je imao nekoliko suučesnika u poznatom slučaju serijskih ubojstava.
Razotkrio sam postojanje sotonističke mreže u cijeloj zemlji
koja je naizgled bila odgovorna za brojne druge tajanstvene smrti.
Svejedno, pravda je ostala spora i nedostižna.
Vlasti su odlučile počivati na lovorikama,
ali ja nisam.
Ubijene i osakaćene žrtve Samova sina,
Sisman, Platzman, Arlis Perry,
pa čak i braća Carr, zaslužili su odgovore.
Njihove ubojice još su vrebale,
slobodne da nastave s kaosom i ubijanjem.
Trebala mi je pomoć da ih privedem pravdi.
Trebali su mi saveznici.
Kad sam čuo kako Berkowitz kaže: „Nisam pucao u Carla DeNara”,
čim sam se oporavio od šoka, odlučio sam da moraju otvoriti slučaj.
Želio sam pronaći druge ljude koji su bili povezani
i dobiti zadovoljštinu zbog sebe i zbog drugih.
Često su me pitali želim li sudjelovati u emisijama.
Obično u emisijama uživo.
Jednu je vodio Geraldo Rivera.
Pristao sam.
Pitao me: „Bi li otišao u 57. ulicu, u restoran Kennedy's?
Poslat ćemo auto da te dovede u Secaucus.”
Kad sam ušao, konobar me pozdravio kao da smo stari prijatelji.
Pitao me: „Ti si Carl, zar ne?”
Rekao sam: „Da.”
Rekao je: „Moram te upoznati s nekim.”
Osvrnuo sam se i vidio čovjeka pored sebe.
Pružio mi je ruku i rekao: „Carl, ovo je Maury. Maury, Carl.”
Još nije bio moj junak,
ali pročitao sam knjigu i imao bezbroj pitanja.
Maury je volio popiti i dobro smo se slagali.
Pitao me želim li sudjelovati u istrazi.
Rekao sam da želim.
Razmijenili smo podatke i odlučili ostati u kontaktu.
Maury nije imao mobitel ni računalo.
Ja sam imao samo telefon.
Počeo mi je slati podatke.
Adrese i imena.
„Saznaj što možeš o ovoj adresi. Tko je vlasnik zgrade?”
Od žrtve sam postao pomoćnik.
Koliko znam,
a dosta toga je iz knjige Mauryja Terryja,
riječ je o zavjeri.
Morate biti glupi da ne povjerujete da je bilo više počinitelja.
Nije mi trebalo dugo da se uklopim i postanem dio Mauryjeva uža kruga.
Maury je okupio mnoge prijatelje koji će mu pomoći s istragom.
Sakupljali su informacije za Mauryja.
Upoznao sam Mauryja Terryja na seminaru o okultističkim zločinima.
Bio sam detektiv u Yonkersu, u specijalnoj istražiteljskoj postrojbi.
Bio sam „stručnjak za aktivnosti vezane za okultizam i kultove”.
David Berkowitz tvrdi da su članovi sotonističkog kulta
pomogli ubiti šestero mladih.
U javnosti se mnogo govorilo o ubojstvima Samova sina.
Ljudi su se bojali da se to još događa.
Gradonačelnik Yonkersa rekao je: „Želim zatvoriti slučaj.”
Dao mi je otvorene ruke da odem i saznam istinu.
Maury i ja počeli smo sastavljati slučaj.
Mauryja sam upoznao
u restoranu Kennedy's u Zapadnoj 57. ulici.
Pitao me: „Jesi li čuo za Samovog sina?” Rekao sam: „Jesam.”
Maury je volio piti, ali nije bio pijanac.
Kad je pio, pričao je o slučaju.
Jedan petak u mjesecu nalazili smo se u restoranu Kennedy's.
Svoje prijatelje i suradnike koji su mu pomagali da riješi slučaj
zvao je pomoćnicima iz Pine Streeta zato što je Berkowitz ondje živio.
Osim toga, bila je to asocijacija na Sherlocka Holmesa.
Bilo je kul pripadati tom klubu.
Godinama sam radio u kanalizaciji.
Jednom štakor, uvijek štakor.
Govori o katakombama i tunelima koji ne postoje na kartama.
-Išao je ravno… -U Vražju špilju.
U Vražju špilju.
Vodi ravno do akvedukta.
Tad sam još bio pušač. Sjedili smo i pušili.
„Vidi ovo, vidi ono.”
To su bili zabavni dani.
Imaš svjedoka koji je vidio Berkowitza
u Untermyer Parku s hrpom ljudi.
Pogodak.
Maury je želio da pravda bude zadovoljena.
Bio je na tragu nečem većem nego što je itko pretpostavljao.
Neformalne snage pomagača iz Pine Streeta provjeravale su nove tragove
i istraživale moguće nove pristupe
u danima koje smo posvetili
otkrivanju istine.
PROCES
DJECA
U Yonkersu smo počeli istraživati pozadinu slučaja.
Otkrio sam čitav niz pojava koje je trebalo dodatno istražiti.
Govorili su da Berkowitz nikad nije izlazio sa ženama.
Da je usamljenik.
Istragom sam utvrdio da je bio društven.
Jako društven.
Istražio sam skupinu iz Untermyer Parka.
Našao sam njegovu djevojku.
Imao je mnogo prijatelja.
Družili su se u Untermyeru.
Drogirali su se, spolno općili i tome slično.
Zvali su se Djeca. Tako su ih zvali u gradu.
Bilo je starijih ljudi.
Neki od njih samo su se pretvarali.
Imali smo jednog momka
koji je živio u Pine Streetu, na Berkowitzevoj adresi.
Poznavao je Carrove.
Vozio je žuti Volkswagen.
Navodno je netko vidio žuti Volkswagen
blizu mjesta ubojstva Stacy Moskowitz.
David Berkowitz vozio je Ford.
Pitao sam se je li upleten
i je li moguće razgovarati s njim.
Na kraju sam ga pronašao
i razgovarao s njim.
Bio je jako paranoičan.
Rekao je: „Progone me.”
Bio je prestravljen da će ga ubiti ako nešto kaže.
…DA GA PROGONE…
Dva dana poslije ubio se.
-Jeste li razgovarali s drugima? -Uzeli su odvjetnike.
Nisu htjeli govoriti.
Nisu željeli biti povezani sa slučajem.
No naišli smo na jednu osobu. Johna Paula.
Išao sam u prvi razred srednje škole.
Jako rano prišao mi je John Carr.
U početku je to bila samo igra
s druidskim obredima i tome slično.
Nije to bilo ništa jako ozbiljno.
U jednom trenutku netko je preuzeo vodstvo
i promijenio pristup svemu.
To je bilo u Untermyer Parku.
Bilo je sigurno 30 do 40 ljudi na inicijaciji te noći.
Počeli su s inkantacijom jako polako
i postupno postajali glasniji.
Sjećam se da su me doveli
pred jako hladan, mramorni podij.
Čuli smo kako ubijaju pse.
Bio je to jedan od gorih zvukova koje sam čuo. Nikad ga neću zaboraviti.
Teško mi je razaznati što su bile činjenice, a što mašta.
Tvrdio je da je pripadao skupini kao klinac.
Neki od njih bavili su se pornografijom.
Maury je počeo istraživati njihove pornografske aktivnosti.
Mnogim neslužbenim intervjuima
uspjeli smo potvrditi postojanje Djece
i otkrili članove upletene u pornografiju i trgovinu drogom.
Odmah sam pomislio na Rona Sismana,
fotografa kojeg je navodno ubio kult.
Dok sam surađivao s Mauryjem, počeo sam službeno raditi na slučaju.
Jedan od prvih slučajeva koji sam želio pogledati
bio je slučaj ubojstva Rona Sismana i Elizabeth Platzman
na Noć vještica 1981.
Prethodnom istragom lokalne policije nije otkriveno ništa.
Slučaj nije riješen.
Želio sam saznati tko je ubio to dvoje ljudi.
Maury Terry vjerovao je da su ubijeni zbog snuff filma.
Filma o ubojstvu Stacy Moskowitz.
Maury mi je rekao da je Ron Sisman bio u kombiju te noći,
parkiran na udaljenosti s koje je mogao vidjeti
ubojstvo koje se događalo.
Bilo je pod uličnom svjetiljkom.
Snimio je trenutak pucnjave na Stacy Moskowitz i Roberta Violantea
u njihovom autu u Brooklynu.
Otišli smo razgovarati sa Sismanovom obitelji.
Saznali smo da je Ron imao kombi.
Njegova obitelj rekla nam je da je posudio magnetsku traku
za snimanje djevojaka u svom stanu.
To je potvrđeno istragom.
Dakle, mogao je snimiti snuff film ako je imao volju.
Imao sam dodatne dokaze koji su podržavali teoriju o snuff filmu,
a uskoro ću naći doušnika
koji će me uputiti u mnogo mračniju istinu.
Maury mi je govorio o čovjeku koji se zvao Jesse Turner.
Jesse Turner pisao je Mauryju iz zatvora.
12. OŽUJKA 1980.
Rekao je da ima informacije o ubojstvu Sismana i Platzman.
Odlučili smo razgovarati sa Jessejem Turnerom
u državnom zatvoru u Talladegi u Alabami.
Nikad niste čuli za mene?
Ne, sve dok mi niste poslali pismo
o slučaju Sisman koje sam jučer primio.
U nedjelju ujutro proveli smo dva sata s njim.
Rekao nam je da je bio član Procesne crkve posljednjeg suda.
Povremeno sam se sastajao s njima.
Tko su oni?
Proces.
Kad imate 16-17 godina, usamljeni ste.
A zbog njih ste se osjećali važno.
Mogu to razumjeti.
-Mogu činiti što god žele. -Mogu razumjeti.
Rekao nam je za Rona Sismanai Elisabeth Platzman
da ih je ubio kult.
Ubojstvo Sismana i Platzman
bilo je jebeno poremećena igra.
Tražili su snuff filmove.
Kad čujete takvo što od zatvorenika, primite to s dozom opreza.
No Maury je već govorio o tome. Željeli su taj snuff film.
Film je bio u Ronovom stanu.
Stan je bio u potpunom neredu.
Očito su tražili nešto.
Rekao je da bi kult iskoristio taj film da izazove još veći kaos.
To je bila poanta kulta.
Sve je to bilo dio apokaliptičnih kušnji.
Pojačano nasumično i organizirano nasilje.
Vrsta terorizma.
Upravo to.
Sad je sve imalo malo više smisla.
Gotovo sve osobe upletene u zločine koje je Maury istraživao
bile su usko povezane s Procesnom crkvom.
Znamo da se David Berkowitz u Untermyer Parku susretao s ljudima
koji su bili povezani s Procesnom crkvom na Manhattanu.
Postoje različiti stupnjevi u toj crkvi.
Neki obični ljudi s ulice
bili su srž tog pokreta.
Bili su jebeno srce i duša pokreta.
Mislim da se tako Berkowitz povezao s njima.
Ponudili su mu vjeru.
Djelovao je u njihovo ime kako bi mogli ostvariti ciljeve.
Ne vjerujem da je Berkowitz ikad mislio da će ubiti nekoga,
ali jednom kad uđete u takvo što, može se dogoditi.
Nakon intervjua s Berkowitzem
četiri godine pratio sam sve moguće tragove.
Sad sam razumio znakove u Davidovim pismima
i u njegovim prikrivenim odgovorima.
Ne.
Istražio sam Djecu
i otkrio beskonačnu mrežu ubojstava
rasprostrtu po cijeloj zemlji.
Bio je naporan pothvat istraživati tako gnusne zločine
i mnogo toga sam žrtvovao.
Bilo je vrijeme da završim s tim.
Jednom zauvijek.
Imao sam činjenice,
ali trebao sam neoborive dokaze
koji će prisiliti njujoršku policiju da djeluje.
I da ja mogu naći mir.
I tako sam se, opremljen kamerom, vratio Davidu.
INTERVJU S BERKOWITZEM
Tad sam radila na Kanalu 7 televizije ABC u New Yorku kao novinarka.
Pratim zločine u New Yorku već 35 godina.
Neke od većih slučajeva.
Dobro znam njujoršku policiju.
Znam što se događa na ulicama.
Bavila sam se s mnoštvom slučajeva pogrešnih presuda
u kojima je policija navodila svjedoke i osumnjičenike,
izmišljala priznanja i lagala.
Najzloglasniji njujorški zločin…
Maury Terry poznavao je moj rad i kontaktirao me.
Mogla sam ga odbiti istog trena, kao što sam učinila s mnogima.
Maury je bio autsajder i nije se mogao probiti.
No njegove informacije bile su dobre.
Našao je poveznicu s parkom u Yonkersu.
Skupina se sredinom 1970-ih često sastajala ovdje, u Untermyer Parku.
Ljudi su mu se otvarali.
Berkowitz mu se povjeravao. Bio je njegov prozor u svijet.
Tad je Berkowitz počeo davati senzacionalne izjave
o tome da nije djelovao sam.
To me zanimalo.
Snimamo za…
Je li bilo drugih ljudi? Što je s policijskom istragom?
Kamera spremna?
Bio je dobar ulov.
Bio je to intervju koji su svi željeli.
Dakle, sastavili smo seriju
i dogovorili se da će Maury biti voditelj intervjua.
Kako će biti? Isto kao za Inside Edition?
Ili ćeš napraviti isječak od sat vremena?
-Možda dva sata. -Da? To je dugo.
To je dugo zato što znači da ću morati dugo pričati o svemu.
-Moramo potvrditi mnogo toga. -Da, ali ljudi će odustati ako je predugo.
Nisu svi zainteresirani poput tebe.
To je predugo.
Nije naročito veselo pričati o svemu tome.
Međutim, tijekom intervjua
postalo mi je jasno da Maury Terry ima svoj osobni plan.
Reci mi tko je bio umiješan
u ubojstvo Stacy Moskowitz i Roberta Violantea.
Jedan svjedok vidio je kombi crvene ili smeđe boje
parkiran preko puta žrtvinog auta, nešto niže.
Je li kombi povezan sa slučajem?
Da, pripadao je
skupini.
Imam informacije da su tri osobe bile u tom kombiju.
Je li to točno?
Možda. Ne sjećam se.
Zašto je kombi bio ondje?
Snimali su.
Netko je želio snimiti film po narudžbi.
Tvrdiš da su snimali snuff film
o ubojstvu Stacy Moskowitz i Roberta Violantea iz tog kombija?
Moglo bi se tako reći.
Je li istina da je jedna od osoba u tom kombiju,
ona koja je vjerojatno upravljala kamerom,
bio Ronald Sisman?
Da.
Da, prepoznao sam ga.
Bio je u kombiju te noći?
Da. Želio je snimiti film.
Od samog početka
bilo je teško znati što se događa tijekom intervjua.
Berkowitz nije iznosio mnogo pojedinosti o događajima.
Berkowitz je bio suzdržan u razgovoru.
Ne znam zašto.
Nije želio govoriti o tome.
Možda nije želio odati suučesnike u zločinu.
Možda se nije želio prisjećati. No Maury je želio izvući istinu iz njega.
Je li kult odgovoran za ubojstva Samova sina?
Ili se nešto drugo događalo?
Postojala je druga skupina koja je bila elitnija.
Bila je isprepletena s kultom i skrivena.
Govoriš o kultu Proces iz Velike Britanije?
Da, tako je.
Dakle, tvrdiš, što je zapanjujuće,
da su vođe Procesa bile među okupljenima
u trenutku kad su kovali planove
ubojstva 44-kalibarskim oružjem?
Da.
Bio je neodređen po pitanju Procesne crkve
i povezanih ljudi.
Pitanja na intervjuu nametala su mu odgovore.
Kruže priče o jednoj zloglasnoj osobi.
Kažu da je Charles Manson bio povezan s Procesom.
Jesu li članovi Procesa ikad spominjali Mansona tebi
ili nekom drugom u skupini?
Čuo sam da je bio donekle umiješan.
Nisam sigurna, ali Berkowitz je možda
samo podržavao Mauryjevu priču.
Sjećaš li se slučaja djevojke koja se zvala Arlis Perry?
Da.
Prije mnogo godina poslao si poruku:
„Progonjena i ubijena. Pratili su je do Kalifornije.”
Čuo si što se dogodilo Arlis Perry?
Da, tako je.
Sjećam se da sam pomislila: „Ne govori istinu.”
Nisam vjerovala u te druge teorije.
Ništa što je rekao nije imalo stvarnu vrijednost.
Govorio je ono što je Maury želio čuti.
Ako Proces još uvijek postoji, a čini se da postoji,
treba li se društvo bojati ljudi poput pripadnika Procesa?
Maury je bio do te mjere agresivan
da se ponašao poput policajca i možda ga prestrašio.
Kakve su još zločine počinili?
Trgovina teškom drogom i djelatnosti povezane s djecom.
Povezane s djecom? Kako to misliš?
Kakvim su se poslom bavili?
Pritiskao ga je sve više i više.
Izgledalo je kao da ga ispituje.
To je umanjilo vjerodostojnost.
Želiš reći da je Proces proizvodio dječju pornografiju?
Je li? I nalazio djecu za to?
Volim ga, ali izgledao je kao luđak.
Razgovarajmo o drugim aktivnostima.
-Rekao si… -Vrijeme je za stanku.
Koje aktivnosti? Koje su još zločine počinili?
-Oprostite. Ne možemo dulje. -Dobro.
Znaš, ne mogu stalno iznova pričati o tome. Previše je bolno.
To me čini… Ja…
Maury je želio da ga prihvate.
Mislio je da će taj intervju,
ako svi prihvate teoriju o umiješanosti kulta,
na neki način pojačati vjerodostojnost njegovog posla.
Uhićenjem 24-godišnjeg poštara
policija je brzo zatvorila najsenzacionalniji slučaj u New Yorku.
No jesu li ga riješili? David Berkowitz tvrdi da nisu.
Samov sin govori.
Kad smo objavili seriju,
najčešća reakcija koju sam primijetila bila je:
„Postoji mogućnost.”
No to nije ono što je Maury želio.
To nije promijenilo stav o Davidu Berkowitzu.
A onda je sve završilo.
Mislim da je Maury bio opsjednut ovim slučajem.
Ljudi opsjednuti slučajevima ne žele prihvatiti stvarnost.
Kad je istina potpuno očita,
morate moći reći: „To nije ono što sam mislio. Odustajem.”
Maury je bio jako tvrdoglav. Nije prihvaćao odbijanje.
Dvije godine nakon početka istrage, 1998.,
napisao sam izvještaj, sastavio sažetak s grafikonima
i održao prezentaciju u uredu okružnog tužitelja u Queensu.
Došli su svi predstavnici vlasti,
okružni tužitelj i njujorška policija.
Nisam poznavao pola tih ljudi.
Iznio sam sve informacije.
Tijekom istrage otkrio sam
da je barem petero ljudi umiješano u ubojstva.
Imali smo svjedoke.
Naveo sam osumnjičenike.
Bilo je govora o Procesnoj crkvi. Samo smo trebali pratiti dokaze.
Tražio sam samo da mi daju ljude.
Nakon 90 minuta prezentacije rekli su:
„Hvala vam. Javit ćemo vam se.”
Nisu mi se nikad javili.
Napisao sam izvještaj na temelju dostupnih informacija
o povezanosti Davida Berkowitza s Procesnom crkvom.
SASTANCI SOTONISTIČKOG KULTA
Predao sam ga južnom okrugu
i policijskoj upravi New Yorka.
Objasnio sam kako sam ga sastavio.
Odmah su ga odnijeli Joeu Borrelliju.
U roku od jednog ili dva dana
rekli su mi: „Zatvori taj slučaj.
Makni ga iz ureda. Gotovo je.”
Ne želim blatiti njujoršku policiju,
ali ne znaju surađivati.
Nikad nisam dobio pristup datotekama njujorške policije
koji sam tražio.
Nisam imao dokaze
ni izvještaje s mjesta zločina.
Bio sam onemogućen od početka.
Sve je to politika.
Mnogi su napredovali zbog ovog slučaja.
Uostalom, takva je priroda politike.
To je bio kraj.
Maury je bio jako uzrujan.
Ponekad nije želio razgovarati.
Ponekad bi mi poslao e-poruku:
„Zašto ne otvoriš slučaj i zbilja ga riješiš ovaj put?”
Jako ga je ljutilo što nije mogao razotkriti cijelu priču
i što nikoga nije zanimala.
Rekao je: „Sve sam jasno izložio.”
Nitko to nije vidio ni mario.
To ga je boljelo.
Njujorška policija napravila je budale od svih nas
i proglasila nas ludim teoretičarima zavjere.
Učinio je sve to zbog povezanosti sa sotonističkim kultom,
a dokazi o tome jaki su.
Nisu to samo moje riječi ili riječi Davida Berkowitza.
Maury je mislio da će, ako oni nastave činiti to što čine,
još ljudi stradati.
Policija to nije željela istraživati.
Nije dobio povjerenje koje je zasluživao.
Zvali su ga luđakom.
Mislim da je riječ o manipulativnom psihopatskom ubojici
i upravlja g. Terryjem i ostalima.
Podvaljuje im besmislenu priču.
Odgovorit ću jednom riječju: dokazi.
Naučite što znači, a onda pokušajte to reći.
Dotad ću misliti da ne znate dovoljno o ovom slučaju.
Vi ne znate dovoljno. Riječ je o serijskom ubojici.
Bavim se serijskim ubojicama cijeli svoj radni vijek
i ne ide to tako…
Maury se malo pogubio.
Želio mi je predstaviti nove dokaze,
ali jednostavno mu nisam vjerovala.
Bojim se izlaziti. Svega se bojim.
U brutalnim napadima pucao je u 13 i ranio šestero ljudi,
mladih parova.
Imao je mnogo informacija.
Bilo je mnogo faktora u događajima koje je istraživao.
Petero članova religijskog kulta, uključujući Charlesa Mansona…
Nakon svakog novog saznanja
uslijedio bi novi put
i nova nit koju je trebalo pratiti.
Na razuzdanoj zabavi
u raskošnoj vili producenta Roya Radina u Southamptonu…
Maury je pridavao preveliku važnost kultu.
Počeo ga je vidjeti u svemu.
Recimo, Arlis Perry.
Seksualno su je zlostavljali svijećama.
Rekao je da sumnja u zaštitara.
Tvrdio je da je zaštitar sigurno povezan s kultom.
Da ju je on ubio.
No nije mi mogao reći pojedinosti. Nije bilo dokaza.
Bilo je jako zapetljano.
Neke poveznice bile su samo teorije.
Maury je objavljivao te teorije.
Bio je predan u borbi protiv zla.
Prvo sotonistički kultovi.
Nakon toga pedofili i zlostavljači djece.
Razvio je cijelu mrežu.
Ta je mreža postajala sve veća.
Isprepletena okultnim.
Povezivao je ljude sa slučajem.
Zaključivao je, ako netko poznaje nekog, da mora poznavati i nekog drugog.
Loši ljudi čine loše stvari.
To nema nikakve veze s nekom sotonističkom silom.
Bio je jako rastrojen.
Ako se niste slagali s njim, prekrižio bi vas.
Znao sam mu reći: „Ovo nije tvoj slučaj.”
Kad bi rekao da jest, odgovorio bih mu da je moj.
Pitao je zašto. Rekao sam: „Meni su pucali u glavu.”
Pojačano nasumično i organizirano nasilje.
Ponekad sam se brinuo za Mauryja, ali niste ga mogli odvratiti.
Bili su jebeno srce i duša pokreta.
Maury je počeo mnogo piti.
Prije sam ga mogao pratiti, ali više ne.
Počeo je pušiti dvije kutije dnevno.
Izgubio je mnoge prijatelje i osamio se.
…više od milijun sotonista u zemlji.
Bio je sve opsjednutiji.
Sotona mi se obraća odmalena.
To ga je iscrpljivalo.
Neka sila vukla me u noć.
Religijski kult…
…i vikala: „Bože, pomozi!”
Ovo nije znanstvena fantastika, već istina.
„Maury, javnost ti nikad neće vjerovati,
ma kako dobro iznio dokaze.”
Kad uložite sebe u priču,
postoji opasnost da vas proguta.
Pogotovo kad promatrate mračni svijet u kojem postoji zlo.
A ne razumijete zašto postoji.
Želite istražiti odakle ta tama dolazi.
Ponekad možete pretjerati.
Maury je vjerovao da je otkrio istinu. Učinio je najbolje što je mogao.
Možda se nije mogao othrvati.
Maury nije dobio konačno razrješenje.
Možda je dobio bitku, ali ne i rat.
Nije mogao prihvatiti da mu ljudi ne vjeruju, što god učinio.
Koliko se god trudio.
Kad sam živjela u New Yorku, 2010.,
srela sam ga u ljekarni, ali nisam ga prepoznala.
Jako je smršavio.
Kosa mu je padala preko ušiju,
a na glavi je imao bejzbolsku kapu kakvu nikad nije nosio.
Ukratko,
mislio je da je dobro.
Bio je pomalo zaluđen.
Mislim da postoji mnoštvo dokaza da David Berkowitz nije djelovao sam,
već da je surađivao s drugima.
Vidjelo se po njegovom izgledu da ga je to iscrpljivalo.
Bio sam detektiv 15 godina.
Znam kako stres djeluje na tijelo i što čini čovjeku.
Maury Terry pretrpio je veliki stres.
Nije želio sažaljenje.
Ono što je činio, nije činio zbog sebe.
Njegova istraga je bila važna.
Mauryjeva namjera u svakom slučaju bila je održati priču na životu.
Morao je održati priču na životu zato što su postojali ljudi
koji su još uvijek obavljali zločine
i trebalo ih je kazniti.
Patio je dok to više nije mogao skrivati.
Nikad nije govorio o svom zdravlju.
No bilo je jasno da mu srce otkazuje.
Bio je na kisiku.
Mislim da mu je zadnjih nekoliko mjeseci života bilo jako teško
zato što je sigurno znao da umire.
Bio sam s njim na dan njegove smrti.
Posljednje što mi je rekao bilo je
da nazovem odvjetnika zaduženog za slučaj.
Rekao sam mu da se ne brine. Ludo.
Umirao je, a brinuo se za druge ljude.
Uzrujam se kad se toga sjetim.
Bio je takva osoba.
Doslovno do posljednjeg daha.
To je mnogo govorilo o njemu.
Umro je nekoliko sati nakon toga.
Otputovala sam na sprovod.
U lijesu je izgledao bolje nego što sam ga pamtila.
Zbilja. Izgledao je bolje nego ikad.
Bio je dobro odjeven.
Pozdravite Mauryja Terryja.
Jedan čovjek uspio je sastaviti novu verziju ubojstava.
Novinar Maury Terry.
Moj prvi gost je g. Maury Terry.
S nama je Maury Terry, autor Krajnjeg zla.
Valjda priča neće zamrijeti.
Valjda će je netko preuzeti i nastaviti.
Odlučio je posvetiti veći dio života
istraživanju te priče.
Pritom je žrtvovao mnogo toga
u čemu je mogao uživati.
Tek smo poslije shvatili koliko je ljudi pomogao.
Ljudi su dolazili k nama i govorili:
„Bio sam žrtva, a nitko nije obraćao pozornost.
Nitko nije slušao ni vjerovao.
No Maury me shvatio ozbiljno i zauvijek sam mu zahvalan na tome.”
Kad vas slučaj zaokupi, postane sav vaš život.
Uložio je srce i dušu u nešto. Uložio je sve što je imao.
I tome nije bilo kraja.
Nije nestalo. Samo je on nestao.
UBOJICA: „UČINIT ĆU TO PONOVO”
Maury je pokušao naći smisao u ludilu
i objasniti nešto neobjašnjivo.
Dobro smo ih odgojili.
Zašto bi netko ubio Stacy Moskowitz i Roberta Violantea
na sastajalištu parova?
Zašto je skupina hipija izbola trudnu Sharon Tate?
Zašto je Arlis Perry brutalno napadnuta u crkvi?
Ta životinja oduzela je život djevojci…
Pretražujući Mauryjeve kutije,
mislili smo da ćemo pronaći nešto što ukazuje na odgovor.
Ime, broj,
previđenu činjenicu.
No našli smo nešto drugo.
Mauryjev najuvjerljiviji dokaz na kraju je bila njegova priča.
Priča o tragičnom putovanju jednog čovjeka u pakao.
Nastradali su nedužni, mladi ljudi.
Sutra bi to mogla biti moja žena ili kći.
Maury je u potpunosti vjerovao
u ono što je tražio.
Bio je to njegov bijeli kit.
Maury je jedini uspio pritisnuti policiju da djeluje.
Naravno, rekli su da je ludi teoretičar zavjere.
Ponekad sam i ja tako mislio.
No činjenica je da je češće bio u pravu nego što nije.
Pogođen sam u glavu.
-Gdje? -Ovdje.
Ugradili su mi pločicu.
Na kraju priče, što vi vjerujete?
Potpuno sam siguran da Berkowitz nije pucao u mene.
Recimo to ovako. Ako pokušamo izmjeriti istinu,
krajnje zlo i istinu,
i ako je s jedne strane laž, a s druge strane prava istina,
ide k istini.
Njegova priča ne ukazuje na veliku urotu.
Ukazuje na mnogo težu istinu
da je svijet ponekad mračan i besmislen.
Dobro i zlo zbilja postoje,
ali samo u srcu i umu svih nas.
Postoji interes za ovaj slučaj.
-Mi smo… -Mislite li da je to zdrav interes?
-Interes za ubojstvo? -Da.
Maury nije dobio sve što je želio.
Pokoj mu duši. Umro je prije nego što je uspio.
Međutim, možda to i nije važno.
Bio je novinar.
To je bila njegova strast. Njegova ljubav.
Maury i ja imali smo stav:
Recimo im ono što ne znaju.
Čak i ako je priča stara, treba pronaći nešto novo u njoj.
To ga je pokretalo.
Suočeni smo s izazovom.
Moramo potkrijepiti informacije i pronaći nove.
Prihvaćamo izazov.
Bila dokazana ili ne,
to je ipak prokleto dobra priča.
26. LIPNJA 2018. 32 KM OD SVEUČILIŠTA STANFORD
-Dobar dan, g. Crawford. Kako ste? -Dosta dobro.
-Hoćete li otvoriti vrata? -Naravno. Samo da se odjenem.
-Dobro. -Bit ću brz.
-Trenutak. -U redu. Hvala.
Jeste li odjeveni?
-Navlačim gaće. -Reci da ćeš mu pomoći.
G. Crawford, pomoći ćemo vam.
Hvala, ne treba.
Pištolj! Ima pištolj!
G. Crawford, odložite pištolj.
Zašto ste došli?
-Hitac? -Hitac ispaljen na Aveniji Camden.
-Nema ozlijeđenih? -Je li netko pogođen?
Nije. Torres je dobro.
A sad naša druga glavna vijest. Kraj slučaja koji je trajao desetljećima.
Arlis Perry imala je 19 godina kad je brutalno ubijena.
Pronašli su je golu od struka niže u stražnjem dijelu crkve.
Godinama se raspravljalo
o tome je li ovo ubojstvo bilo dio sotonističkog obreda.
Šerifica okruga Santa Clara dala je izjavu za medije.
Čast mi je objaviti da smo riješili davni slučaj star 43 godine.
Stephen Blake Crawford, 72 godine,
bio je zaštitar na sveučilištu Stanford u vrijeme ubojstva.
Crawford je bio sumnjivac od početka.
Nedavno smo uspjeli povezati Crawfordov DNK s mjestom zločina.
Detektivi su mu trebali uručiti nalog.
Kad su pokucali na vrata Crawfordova stana,
ubio se.
Tijekom pretrage stana pronađeno je nekoliko predmeta.
Kao prvo, u ormaru je bila kutija s nekim važnim dokumentima.
U njoj je bila i knjiga Krajnje zlo.
To je knjiga o serijskim ubojicama.
Procesna crkva posljednjeg suda raspala se 1974.,
dvije godine prije početka ubojstava Samova sina.
Zanijekali su bilo kakvu povezanost s Charlesom Mansonom i Obitelji.
Nitko od njih nije uhićen zbog ubojstava Samova sina.
Pomoćnici iz Pine Streeta i dandanas nastavljaju tražiti odgovore.
Prijevod titlova: Andrea Šimunić