SULLIVANIN VANKILA 23.9.1993
Lähes 16 vuoden ajan -
olin tehnyt karmaisevaa tutkimusta Samin pojan murhista.
Mutten ollut vielä saanut selville lopullista totuutta rikoksista.
Alusta asti -
olin epäillyt, että salaperäisellä kultilla nimeltä Lapset -
oli keskeinen rooli Samin pojan murhissa.
Mutta jäljellä oli useita kysymyksiä vailla vastausta.
Kuinka David Berkowitz sekaantui kulttiin?
Kuka veti liipaisimesta raaoissa murhissa?
Keitä oli yhä vapaana?
Nyt ensimmäistä kertaa näiden vuosien aikana -
minulla oli mahdollisuus vihdoin ymmärtää syy.
Tänään tapaisin välttelevän ja hiljaisen David Berkowitzin.
Tämä oli hetki, josta Maury oli unelmoinut.
Jonka eteen hän oli paiskinut töitä.
Tämä oli hänen mahdollisuutensa.
Hän sai haastatella miestä, joka ei ollut puhunut kenellekään.
Sain seurata sitä.
Tapaamme David Berkowitzin.
Olemme hermostuneita. Haluamme tätä.
Emme tiedä, miten tässä käy.
Emme tiedä, kenelle puhumme. Hän on Samin poika. Luoja tietää, mitä näemme.
Maurylle se oli iso juttu.
Vähän kuin Maury olisi Sherlock Holmes ja Berkowitz hänen Moriartynsa.
Se oli intensiivistä.
Todella raju juttu.
Ja sieltä hän tuli.
NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
Tuntui kuin kaikki tapahtunut olisi kohtaloni.
Kuin kaikki olisi järjestetty.
Että tämän kaiken piti tapahtua.
Se oli väistämätöntä.
Synnyin aviottomana lapsena.
Äiti ja isä olivat molemmat toisissa naimisissa tahoillaan,
eivätkä he halunneet pitää minua.
Niinpä Berkowitzit ottivat minut kotiinsa, adoptoivat ja kasvattivat minut.
Vaikka vartuin rakastavassa kodissa,
minulla oli useita henkisiä ongelmia ja olin aina pulassa.
Emme voineet uskoa sitä. Hän oli kohtelias.
Hän oli sujuvapuheinen.
Odotimme tapaavan raivohullun.
En koskaan pystynyt ottamaan elämäni ohjaksia käsiini.
Olin aina hyvin ahdistunut ihminen.
Puhuimme hänen taustastaan.
Hän oli ahdistunut lapsi.
Hänestä tuntui kuin jokin kutsuisi häntä ja vetäisi pimeyteen.
Jokin voima veti minua ulos yöhön.
Vaeltelin ympäriinsä.
En tiedä, mistä se johtui. Se vain…
Kun ajattelet menneisyyttäsi,
miksi luulet tiettyjä asioita tapahtuneen armeijan jälkeen?
Kun lähdin palveluksesta, se oli minulle iso muutos.
Olin haavoittuvainen, yksinäinen. Oloni oli tyhjä.
Elämälläni ei ollut suuntaa.
En saanut elämästä mitään irti.
Tapasin ihmisiä,
jotka olivat olleet juhlissa lähellä. Tapasimme ja juttelimme.
Jotkut tuntuivat vain hengailevan minun laillani -
ja etsivän kumppanuutta.
Siitä se johtui.
Maury tunsi alueen, jolla Berkowitz oli ollut.
Hän tiesi myös Untermyer-puiston -
ja oudoista asioista, joita siellä tapahtui.
Hän halusi tietää, oliko Berkowitz osa sitä.
Tuliko aika, jolloin tilanne oli vakavampi?
Yonkersissa, Untermyer-puistossa?
Kyllä.
Siellä oli kivistä muodostettu ympyrä.
Istuimme kivillä juttelemassa keskellä ei-mitään.
Siellä pimeydessä pystyi tuntemaan jonkun voiman ja läheisyyden.
Aloimme kuulla enemmän keskusteluja noituudesta ja mustasta magiasta.
Meillä oli tavallaan lähes uskonnollisia menoja.
Todistin muutamia eläinuhrauksia.
Toisaalta se ällötti ja toisaalta kiehtoi minua.
Se oli jotain erilaista.
Kukaan muu kuin meidän pieni joukkomme ei tehnyt sitä.
Saivatko he sen tuntumaan erityiseltä?
Kyllä. Tunsimme itsemme erityisiksi.
Tuli hetki, jolloin sinut vihittiin virallisesti ryhmän jäseneksi.
Hän kyseli yksityiskohtia kultista.
Kuinka hänet oli houkuteltu siihen, ja kuinka hän oli tutustunut seremonioihin.
Hänet vedettiin mukaan. Manipuloitiin.
Maury ymmärsi, että ryhmä nuoria, jotka pelleilivät metsässä -
voisivat olla hyviä jäseniä suuremmalle saatanalliselle verkostolle.
Vannoin verivalan,
että palvoisin paholaista, ja…
Täytyikö sinun antaa siinä vaiheessa ryhmän johtajille jotakin?
Kyllä. Kuvia perheestäni.
Minulle sanottiin, että ryhmä on nyt sisaruksiani.
Ja jos pettäisin ryhmän, he kostaisivat sen perheelleni.
Olitko yllättynyt, että John Carr ja Michael Carr -
kuolivat kuten kuolivat?
Ei. Kaikella on seurauksensa.
Yleensä okkultismiin sekaantuneille ihmisille -
tapahtuu traaginen auto-onnettomuus. Omituinen onnettomuus.
Ja he ovat poissa.
Kaikki tämä tuntui varmaan kasvavan kuin rinnettä alas vierivä lumipallo?
Niin. En olisi koskaan uskonut villeimmissä kuvitelmissanikaan,
että jonain päivänä kuolisi viattomia ihmisiä.
Tapahtuivatko Samin pojan ampumiset muuten vain, vai olivatko ne…
Halusivatko he lisää väkivaltaa ja olivat suunnitelleet ne?
On kauheaa edes ajatella tätä, mutta…
Pitivätkö he ampumisia tai ainakin suurinta osaa niistä -
lopullisena uhrauksena?
Sekö siinä oli ajatuksena? -Kyllä.
Olivatko Mauryn kysymykset johdattelevia? En tiedä, sanoisinko niin.
Maury asetteli kysymykset tyyliin: "Onko totta, että näin tapahtui?"
Jos olisit itse tutkinut asiaa 16 vuotta ja puhuisit tyypille, joka teki ne…
Halusiko Maury hänen vahvistavan tutkimuksensa? Tietysti.
Hyökkäyksiä oli kahdeksan.
Niin. -Teitkö ne kaikki?
Olin paikalla kaikissa.
En vetänyt liipaisimesta jokaisessa hyökkäyksessä.
Mutta jostain syystä poliisi ajatteli, että kyseessä oli yksi henkilö.
Se ei ole tärkeää, koska syyllistyin joihinkin rikoksista.
Sinusta ei ehkä ole tärkeää se, mitä teit ja mitä et,
mutta voin vakuuttaa, että yleisölle ja perheille -
se on tärkeää. Henkiin jääneille uhreille. -No…
Jos voimme käydä tämän läpi nopeasti.
Joo. -Sopiiko se?
Käydään tämä vain nopeasti läpi. -Se, mitä muistan…
Haluan unohtaa suuren osan siitä. en halua puhua siitä.
Haastattelussa oli ehkä kissa ja hiiri -asetelma.
Berkowitz ei kertonut hänelle kaikkea.
Hän ei antanut Mauryn haluamia tietoja. Maury painosti häntä.
Näillä rikospaikoilla… Hyökkäyksiä oli kahdeksan.
Sanoit, ettet tehnyt kaikkia. -Niin.
Donna Lauria Bronxissa?
Olitko se sinä?
Olin.
Carl DeNaro ja Rosemary Keenan Queensissa?
En.
Joanne Lomino, Donna DeMasi?
En.
Christine Freund Queensissa? -En.
Virginia Voskerichian Queensissa? -En.
Etkö tehnyt hyökkäyksiä Queensissä? -Olin kyllä sillä alueella.
Takaisin Bronxiin. Siellä ammuttiin Valentina Suriani ja Alex Esau.
Olitko se sinä?
Palaamme Queensiin. Elephas-diskon lähellä Baysidessa.
Judy Placido, Sal Lupo. Olitko se sinä?
En.
Ja lopulta yksi pahamaineisimmista ampumisista -
Yhdysvaltojen historiassa,
Stacy Moskowitzin murha ja Robert Violanten sokeutuminen -
Brooklynissa.
Olitko se sinä?
En.
Onko totta, että John ja Michael Carr olivat osa tätä ryhmää?
Kyllä.
Vetikö joko John tai Michael Carr liipaisimesta näissä hyökkäyksissä?
Kyllä.
Eli yhteenvetona joka rikospaikalla -
oli useita rikoskumppaneita, jotka tekivät yhteistyötä?
Joskus kolme tai neljä. -Ja useita autoja.
Kyllä. -Selvä. Ja useita ampujia.
Niin.
Emme voineet uskoa sitä. Juuri tätä Maury halusi.
David Berkowitz suurelta osalta vahvisti hänen tutkimuksensa.
Ja antoi lisää yksityiskohtia.
Mutta Maury halusi ennen kaikkea,
että Berkowitz nimeäisi syylliset.
Mutta Carrin veljeksiä lukuun ottamatta Berkowitz vaikeni.
Ei.
Valitettavasti Maury ei saanut kaikkea, mitä halusi.
Mutta Maury oli mielestään varma, että oli löytänyt todisteet.
Hän tutki niitä ja oli oikeassa.
Tiedätkö mitä? Tämä kirjoittaa uudelleen rikoshistorian.
.44 kaliiperin Bulldog.
New Yorkin pahin sarjamurhaaja ei tehnyt sitä yksin.
Se oli aivan helkkarin valtava juttu. Mieletön.
Olin haltioissani.
Haastattelu valmistettiin Inside Editioniin.
Meillä oli paljon hyvää kamaa.
Tappaja nimeltä Samin poika saalisti kauniita nuoria naisia.
Hän terrorisoi New Yorkia ja pilkkasi poliisia ja mediaa.
Hän ei ole puhunut kiinnijäämisensä jälkeen.
Ennen kuin nyt.
Siihen reagoitiin kuin ohjuksen laukaisuun.
David Berkowitz puhuu.
Juttu räjähti.
David Berkowitzin sairas, kieroutunut mieli -
nosti hänet etusivuille 16 vuotta sitten Samin poikana.
Nyt hän on palannut.
Samin pojan salaliittoteoria elää.
Nyt itse David Berkowitzin avulla.
Herra Berkowitz sanoo nyt, ettei toiminut yksin.
Hän sanoo kuuluneensa saatanalliseen kulttiin. Murhissa oli mukana muitakin.
Se oli suurin reaktio, mitä juttuni ovat saaneet aikaiseksi.
Hän kuului saatanalliseen kulttiin.
Hänellä oli apua murhassa toisensa jälkeen.
Hyökkäyksiä oli kahdeksan…
Käänsin tv:n päälle, ja siellä oli kirjan kirjoittanut Maury Terry -
haastattelemassa David Berkowitzia.
Aika siistiä.
UHRI
Mutta oli hermostuttavaa kuulla, kun kaksi vierasta ihmistä puhui minusta.
En vetänyt liipaisimesta jokaisen kohdalla.
Kuulin hänen sanovan itse: "En ampunut Carl DeNaroa."
Olin ymmälläni. Olin…
Viimeisen 35 vuoden ajan olin uskonut, että hän ampui minua.
Se oli käsittämätöntä.
Tämä tieto saattaa muuttaa tapausta.
Maury olisi halunnut kuulla poliisin myöntävän, että he olivat munanneet.
En tiedä, mitä poliisi teki.
UHRIN ÄITI
En edelleenkään tiedä.
Kaupunki toimi väärin, kun ei tutkinut tapausta enemmän.
UHRIN ISÄ
Uskoimme, että tapaus avattaisiin vahvojen todisteiden ansiosta.
Valitettavasti se vain raivostutti poliisin.
Osa lehdistöstä alkoi perua väitteitään.
"Paskapuhetta." Maury ja minä olimme valehtelijoita.
Berkowitz oli valehtelija, ja he olivat levittäneet valheita.
He eivät halunneet kuulla, että olivat munanneet 16 vuoden ajan.
Se oli sotaa.
Pam. Isku, vastaisku. Isku.
Minä ja Maury olimme hyökkäyksen kohteena.
Joku kirjoittaa kirjan saatanallisista kulteista,
ja tarinat alkavat muuttua.
On mielenkiintoista, kuinka kirjat muuttavat tarinoita.
Jos minua kritisoidaan -
ja kritiikille on perusteet, hyväksyn sen.
Korjaamme asian.
Mutta kun keksitään kultin tapaisia tarinoita,
en usko niihin yhtään.
Se ärsyttää. Minua alkaa nytkin ärsyttää.
Ainakin poliisilaitoksen ylimmillä tasoilla epäiltiin varmasti,
että jokin oli vialla.
NYPD on voimakas organisaatio.
He eivät halua näyttää huonolta. Kyse on politiikasta.
He tekivät mitä tahansa kumotakseen Maury Terryn väitteet.
Tuhotakseen hänen maineensa, uskonsa ja teoriansa. He kokivat hänet uhaksi.
En halua käyttää kirosanoja. Se on hölynpölyä.
Oli kuin rikostutkijat,
jotka uskoivat yhteen ampujaan, olisivat olleet puolustuslinjalla.
Tutkimme kulttitoimintaa. Tutkimme monia asioita.
Hän teki kaikki rikokset yksin.
Tapauksessa oli mukana rikostutkija,
joka oli Mauryn vihollinen.
Hänen nimensä oli Coffey.
Uskon hautaan asti, että hän toimi yksin.
Joe Coffeylla ja Maury Terryllä oli vihamielinen suhde.
Joe Coffey teki kaikkensa tuhotakseen Mauryn maineen.
Hän sai Berkowitzin sanomaan asioita,
jotka olivat täysin vääriä. Olen varma siitä.
Coffey vannoi olevansa oikeassa, Maury tiesi olevansa oikeassa. Pattitilanne.
New Jersey, 489 WABC.
Tutkiva toimittaja ja kirjailija Maury Terry.
Jos haluat ottaa osaa kylmäävään keskusteluun, soita 2-1-2-8-7-7 WABC.
Niin, Joseph?
Herra Terry, minulla on kysymys.
Niin? -Olin rikostutkijana tapauksessa.
Olin etsivä, joka oli vastuussa yhdeksästä operaatiosta.
Onko siellä Joe Coffey? -On.
Tiedän täsmälleen, millainen olet. Levität väärää tietoa, ja tiedät sen.
Jos ihmisille syötetään väärää tietoa, sen teki Omegan iskuryhmä vuonna 1977.
En minä eikä Queensin syyttäjänvirasto. Haluamme selvittää totuuden.
Poliisilaitos hoitaa todisteita.
Samoin, Joe. -Sääntöjä.
Samoin. Ja Joe Santucci Queensissä.
Joe Santucci on asia erikseen. Kaikilla on oikeus mielipiteeseensä.
Onko John Santuccilla pelkkä mielipide?
Eikö hän ole ammattitutkija? -Ei todellakaan.
Hänen virastonsa pitänee kommentistasi.
Joe. -Niin?
Pidätkö Maury Terryä uhkana…
En lainkaan. Mutta ihmisten pitää tietää, että on kyse huijauksesta.
Luitko hänen kirjansa?
En lukisi sitä törkyä. -No, minä…
Roskaa. -Kannattaisi lukea se.
En pidä fiktion lukemisesta.
Kun tietää olevansa oikeassa -
ja päämääriensä olevan oikeat,
mutta toiset vievät uskottavuuden eivätkä suostu edes kuuntelemaan…
Maury, erään New Yorkin entisen poliisin mukaan Berkowitz valehtelee.
Miten vastaat? -Heillä on jotain salattavaa, suojeltavaa.
Se tässä on vaikeinta.
Kun todisteita on, eikä niitä edes vilkaista.
Se turhautti häntä.
Ampujia on yhä elossa.
Johtajia on yhä elossa. Rikostovereita on yhä elossa.
Maury ei antanut periksi. Hän tuplasi yrityksensä todistaa teoriansa oikeaksi.
PARKKISAKKO RATKAISI TAPAUKSEN
Olin saanut tunnustuksen Samin pojalta.
Hän oli myöntänyt, että hänellä oli rikostovereita kuuluisassa murha-aallossa.
Minulla oli todisteet maanlaajuisesta saatanallisesta verkostosta,
joka oli ilmeisesti vastuussa useista muistakin kuolemista.
Mutta oikeuden rattaat eivät suostuneet käynnistymään.
Viranomaiset olivat valmiita lepäämään laakereillaan, minä en ollut.
Samin pojan murhaamat ja vahingoittamat uhrit, Sisman, Platzman, Arlis Perry -
ja jopa Carrin veljekset ansaitsivat vastauksia.
Heidän murhaajansa oli yhä vapaina jatkamaan kaaosta ja tappamista.
Tarvitsin apua saattamaan heidät oikeuden eteen. Tarvitsin liittolaisia.
Kun kuulin Berkowitzin sanovan, ettei ampunut Carl DeNaroa,
halusin ensijärkytyksen jälkeen avata tapauksen uudestaan.
Halusin jäljittää muut mukana olleet -
ja saada rauhan sekä itselleni että monille muille.
Minulta pyydetään jatkuvasti haastatteluita. Yleensä uutisohjelmiin.
Niin teki myös Geraldo Rivera.
Suostuin.
Hän pyysi minua tulemaan 57th Streetille Kennedy's-baariin.
He hakisivat minut autolla Secaucusiin.
Kun saavuin, baarimikko tervehti minua kuin vanhaa ystävää.
Hän kysyi, olenko Carl.
Vastasin myöntävästi. Hän halusi esitellä minut eräälle henkilölle.
Näin, että vieressäni seisoi mies.
Mies ojensi kätensä. "Carl, tässä on Maury. Maury, Carl."
Hän ei ollut vielä sankarini,
mutta luettuani hänen kirjansa, minulla oli paljon kysyttävää.
Maury piti hyvistä drinkeistä. Meillä synkkäsi hyvin.
Hän kysyi, haluanko olla mukana tutkimuksessa. Sanoin, että ehdottomasti.
Päätimme vaihtaa yhteystietoja ja pitää yhteyttä.
Maurylla ei ollut kännykkää eikä tietokonetta.
Hänellä oli kotona lankapuhelin. Hän alkoi lähettää minulle kaikenlaista.
Osoitteita, nimiä.
"Ota selvää tästä osoitteesta. Kuka omisti rakennuksen?"
Muutuin uhrista suojatiksi.
Sen perusteella, mitä olen Maury Terryn kirjasta saanut selville,
uskon, että kyseesä on salaliitto.
Vain idiootti ei usko, että tekijöitä oli enemmän kuin yksi.
Ei kestänyt kauan, että pääsin Mauryn sisäpiiriin.
Maury keräsi paljon ystäviä auttamaan tutkimuksessa.
He tekivät jalkatyötä hänen puolestaan.
Tapasin Mauryn poliisille tarkoitetussa seminaarissa okkultismirikoksista.
Olin rikosetsivä Yonkersissa erityisyksikössä.
Olin niin kutsuttu okkultismin ja kulttitoiminnan asiantuntija.
David Berkowitz väittää saatanallisen kultin jäsenten -
auttaneen kuuden nuoren murhassa.
Ihmiset puhuivat paljon Samin pojan murhista.
He pelkäsivät joskus, että sitä tapahtuu yhä.
Yonkersin pormestari halusi päättää tapauksen.
Hän auttoi minulle vapauden yrittää ottaa selville totuuden.
Maury ja minä aloimme kasata juttua.
Tapasin Maury Terryn ensi kertaa Kennedy's-baarissa West 57th Streetillä.
Hän kysyi, olenko kuullut Samin pojasta. Sanoin, että olen.
Maury tykkäsi juoda, vaikkei ollut juoppo.
Mutta kun Maury joi, hän tykkäsi puhua tapauksesta.
Tapasimme noin kerran kuussa perjantaisin Kennedy's-baarissa.
Hän kutsui tapauksessa auttavia ystäviä ja työtovereita -
Pine Streetin palkkasotureiksi.
Berkowitz asui Pine Streetillä.
Se viittasi myös Sherlock Holmesin Baker Streetin palkkasotureihin.
Joten kuuluimme aika siistiin kerhoon.
Olen työskennellyt vuosia vesihuollossa. -Kerran tunnelirotta, aina tunnelirotta.
Hän puhui katakombeista ja tunneleista, joita ei ole merkitty karttoihin.
Hän meni suoraan… -Paholaisen luolaan.
Paholaisen luolaan. -Juoksi suoraan akveduktiin.
Poltin siihen aikaan. Istuimme ja poltimme savukkeita.
"Katso tätä ja katso tätä." Ne olivat hauskoja päiviä.
Eräs todistajamme oli nähnyt Berkowitzin -
Untermyer-puistossa useiden ihmisten kanssa.
Bingo.
Maury halusi varmistaa, että oikeus tapahtuu.
Maury oli isomman jutun jäljillä kuin kukaan osasi aavistaakaan.
Epävirallinen ryhmämme Pine Streetin palkkasoturit etsi uusia johtolankoja.
Tutkimme kaikki uudet näkökulmat.
Omistimme päivämme totuuden paljastamiselle.
PROSESSI - UNTERMYER-PUISTO
LAPSET - YONKERS, NEW YORK
Yonkersissa aloimme uppoutua tapauksen taustoihin.
Sain selville rutkasti asioita, jotka vaativat lisätutkimuksia.
Väitettiin, ettei Berkowitz käynyt ulkona naisten kanssa. Hän oli yksinäinen susi.
Tutkimuksissani paljastui, että hän osasi olla hyvinkin sosiaalinen.
Tutkin Untermyer-puiston porukkaa ja löysin hänen tyttöystävänsä.
Ja hänellä oli paljon ystäviä.
Kaikki hengailivat Untermyerissa. Harrastivat huumeita ja seksiä ja muuta.
He kutsuivat itseään Lapsiksi. Paikalliset kutsuivat heitä sillä nimellä.
Siellä oli vanhempiakin ihmisiä. Jotkut olivat vaarallisia tyyppejä.
Eräsi mies asui Pine Streetillä samassa osoitteessa, missä Berkowitz asui.
Hän tunsi Carrit.
Ja hän ajoi keltaista Volkswagenia.
Todistaja ilmeisesti näki keltaisen Volkswagenin -
lähellä Stacy Moskowitzin murhapaikkaa. David Berkowitz ajoi Fordia.
Mietin, liittyikö mies asiaan ja suostuisiko hän haastatteluun.
Viimein löysin hänet ja puhuin hänelle.
HÄN OLI HERMOSTUNUT
Hän oli täysin vainoharhainen. Hän sanoi, että häntä jahdattiin.
Hän pelkäsi, että jos hän avaa suunsa, hänet tapetaan.
ETTÄ IHMISET OLIVAT HÄNEN PERÄSSÄÄN
Heti sen jälkeen hän tappoi itsensä.
Haastattelitko muita? -He eivät puhuneet ilman asianajajaa.
He eivät puhuneet minulle. Kukaan ei halunnut tulla liitetyksi juttuun.
Mutta tapasimme erään John Paulin.
Olin silloin fuksi lukiossa.
Aiemmin John Carr oli lähestynyt minua.
Se oli aluksi pelkkää leikkiä.
Druidiseremonioita ja sellaista.
Ei mitään kovin vakavaa.
Jossain vaiheessa joku alkoi johtaa porukkaa.
Hän vei kaiken täysin eri suuntaan.
Se oli Untermyer-puistossa.
Vihkimistilaisuudessa oli paikalla sinä iltana varmaankin 30 - 40 ihmistä.
He alkoivat hitaasti messuta.
Sitten ääni kohosi kohoamistaan.
Muistan, kun minut vietiin todella kylmän,
ehkä marmorisen korokkeen eteen.
Kuulimme, kuinka koiria tapettiin.
Se oli hirveintä, mitä olen koskaan kuullut. En koskaan unohda sitä.
Minun on vaikea tietää, mikä oli totta ja mikä keksittyä.
Hän väitti olleensa mukana ryhmässä nuorena.
Jotkut heistä harrastivat pornografiaa.
Maury alkoi tutkia juttua pornografian kannalta.
Lukuisten epävirallisten haastattelujen avulla varmistimme Lapsien olemassaolon.
Paljastimme jäseniä, jotka liittyivät porno- tai huumekauppaan.
En voinut olla ajattelematta Ron Sismania. Valokuvaajaa, jonka kultti kenties tappoi.
Kun työskentelin Maury Terryn kanssa, tutkin selvittämättömiä tapauksia.
Yksi ensimmäisistä jutuista, joita pyysin saada tutkia -
oli Ron Sismanin ja Elizabeth Platzmanin murha halloweenin iltana vuonna 1981.
Alunperäinen tutkimus ei ollut johtanut mihinkään ja tapaus jäi ratkaisematta.
Halusin ottaa selville, kuka nämä kaksi tappoi.
Maury Terry uskoi, että heidät tapettiin snuff-elokuvan takia,
joka kuvattiin Stacy Moskowitzin murhasta.
Mauryn mukaan Ron Sisman oli sinä iltana pakettiautossa,
joka oli parkkeerattu niin, että hän näki murhan tapahtuvan.
Se tapahtui katuvalon alla.
Hän kuvasi Stacy Moskowitzin ja Robert Violanten ampumisen -
autossaan Brooklynissa.
Menimme puhumaan Sismanin perheelle.
Oliko Sismanilla pakettiauto?
Sismanin perhe kertoi, että tämä oli lainannut kameranauhuria,
jolla aikoi kuvata tyttöystäviään asunnossaan.
Se oli vahvistui tutkinnassa.
Hän olisi siis halutessaan hyvin voinut kuvata snuff-elokuvan.
Vaikka minulla oli nyt lisätietoja tukemaan teoriaa snuff-elokuvasta,
löysin pian ilmiantajan, jolla oli synkempi totuus kerrottavana.
Maury oli kertonut minulle kaverista nimeltä Jesse Turner.
Jesse Turner oli kirjoittanut Maury Terrylle kirjeen vankilasta.
Hän kertoi, että hänellä oli tietoa Sismanin ja Platzmanin murhista.
Päätimme mennä puhumaan Jesse Turnerille vankilaan Alabaman Talladegassa.
Etkö ollut kuullut nimeäni?
En ollut kuullut nimeäsi, ennen kuin sain kirjeesi Sismanin tapauksesta eilen.
Vietimme pari tuntia hänen kanssaan sunnuntaiaamuna.
Hän kertoi olleensa Lopullisen tuomion prosessikirkon jäsen.
Tapasin heitä silloin tällöin.
Keitä tarkoitat heillä?
Prosessia.
Kun on 16 - 18 -vuotias, on aika lailla yksinäinen.
He saivat minut tuntemaan itseni tärkeäksi.
Ymmärrän. Todella.
He voivat tehdä, mitä haluavat. -Ymmärrän todella.
Hän kertoi, että Ron Sismanin ja Elizabeth Platzmanin -
oli tappanut itse kultti.
Sismanin ja Platzmanin murha -
oli helvetin sairasta. Kuin hullua pääsiäismunan etsintää.
He etsivät snuff-elokuvia.
Vankilakundien juttuihin ei ole aina täysin luottamista,
mutta Maury oli puhunut tästä aiemmin. He halusivat sen snuff-elokuvan.
Elokuva oli Ronin asunnossa.
Asunto oli käännetty ylösalaisin, jotta he löytäisivät etsimänsä.
He sanoivat, että kultti käyttäisi elokuvaa luodakseen lisää kaaosta.
Siitä kultissa oli kyse.
Se oli osa apokalyptisiä koettelemuksia.
Yhä pahempaa sattumanvaraista, järjestettyä väkivaltaa.
Eräänlaista terrorismia.
Juuri niin.
Nyt asioissa alkoi olla järkeä.
Maury Terry oli tutkinut lähes kaikki rikoksiin osallistuneet.
Prosessikirkko liittyy jotenkin jokaiseen heistä.
Tiesimme, että David Berkowitz tapasi Untermyer-puistossa ihmisiä,
jotka kuuluivat kirkkoon Manhattanilla.
Kirkossa oli useita eri asteita.
Kaduilla hengailee ihmisiä,
jotka ovat liikkeen sydän ja sielu.
Sillä tavalla Berkowitz liittyi joukkoon.
Hänelle tarjottiin uskontoa.
Berkowitz auttoi heitä vetämällä liipaisimesta.
En usko ,että Berkowitz uskoi päätyvänsä murhaamaan ketään,
mutta tällaisessa porukassa sellaista tapahtuu.
Neljä vuotta Berkowitzin haastattelun jälkeen olin tutkinut kaikki johtolangat.
OLEN VAIN MIELIPUOLI
Nyt ymmärsin Davidin kirjeessä olevat vihjeet -
ja hänen kameralle vihjaamansa asiat.
En.
Olin tutkinut Lapsia -
ja paljastanut loppumattoman sarjan murhia kaikkialla maassa.
Niin kauheiden rikosten tutkiminen oli ollut vaikeata.
Olin uhrannut paljon.
Nyt oli aika päättää juttu -
lopullisesti.
Minulla oli faktat,
mutta tarvitsin kiistattoman todisteen, jotta NYPD alkaisi toimia -
ja minä saisin rauhan.
Joten palasin kamerani kanssa Davidin luo.
BERKOWITZIN HAASTATTELU
Siihen aikaan tein töitä New Yorkissa ABC:n Channel 7:lle paikallisreportterina.
Olen raportoinut New York Cityn rikoksista 35 vuoden ajan.
Isoimmistakin tapauksista.
Tunnen NYPD:n hyvin.
Tiedän, miten asiat kadulla toimivat.
KAUHU KESKUSPUISTOSSA: NELJÄ TEINIÄ PIDÄTETTY RAISKAUKSESTA
Olen nähnyt lukuisia vääriä tuomioita ja kuinka NYPD on painostanut todistajia -
ja epäiltyjä tunnustamaan. Ja valehdellut.
New Yorkin rikoshistorian pahamaineisin…
Maury Terry tiesi työni ja lähestyi minua.
Olisin voinut jättää kuulematta Maurya. Olen tehnyt niin monille.
Maury oli aina ulkopuolinen.
TOIMITTAJA
Mutta faktat olivat vedenpitäviä.
Hän löysi yhtymäkohtia Yonkersissa olevaan puistoon.
Ryhmä tapasi usein 1970-luvun puolivälissä täällä Untermyer-puistossa.
Hän sai ihmiset puhumaan.
Berkowitz uskoutui hänelle. Hänen kauttaan sai yhteyden Berkowitziin.
Siihen aikaan David Berkowitz antoi sensaatiomaisia väitteitä,
ettei toiminut yksin.
Se kiinnosti minua. -Kuvaamme…
Oliko mukana muita? Entä poliisitutkimus?
Onko kamera valmiina?
Berkowitz oli iso juttu. Kaikki halusivat haastatella häntä.
Järjestimme ohjelmasarjan,
jossa Maury oli haastattelujen tuottaja.
Millaista tämä on? Samanlaista kuin Inside Editionissa?
Vai teettekö vain yhden tunnin kestävän jutun?
Tai kahden. -Kahden? Se on paljon.
Se on paljon, koska se tarkoittaa, että näistä asioista pitää puhua paljon.
Asiat pitää vahvistaa. -Ihmiset eivät jaksa keskittyä pitkään.
He eivät ole yhtä kiinnostuneita kuin sinä. Jos tästä tulee liian pitkä siis.
Ei ole kovin mukava puhua näistä asioista.
Mutta haastattelussa -
minulle tuli selväksi, että Maury Terry ajoi omaa agendaansa.
Puhutaan ihmisistä, jotka osallistuivat Moskowitzin ja Violanten ampumiseen.
Eräs silminnäkijä näki punertavan tai ruosteenvärisen pakettiauton,
joka oli parkkeerattuna vähän taemmas uhrien autoa tien toiselle puolelle.
Onko pakettiautolla merkitystä?
Kyllä. Se oli osa -
ryhmää.
Tietojeni mukaan pakettiautossa oli kolme ihmistä. Pitääkö paikkansa?
Voi olla. En muista.
Miksi auto oli siellä?
Siellä kuvattiin.
Joku halusi kuvata sen jollekulle toiselle tai jotain.
Sanotko, että he tekivät snuff-elokuvan -
pakettiautosta käsin Moskowitzin ja Violanten ampumisesta?
Niin sitä voisi kai sanoa.
Pitääkö paikkansa, että yksi pakettiautossa olevista ihmisistä,
joka ilmeisesti piteli kameraa, oli nimeltään Ronald Sisman?
Kyllä.
Kyllä. Tunsin hänet. -Ja hän oli pakettiautossa sinä iltana?
Kyllä. Hän halusi kuvata.
Alusta asti -
oli vaikea tietää, mitä haastattelussa tapahtui.
David Berkowitz ei antanut paljoakaan yksityiskohtia tapahtumista.
Berkowitz oli pidättyväinen ja vähäpuheinen.
En tiedä miksi.
Hän ei halunnut puhua.
Ehkä hän ei halunnut vasikoida rikostovereistaan.
Ehkä hän ei halunnut elää sitä uudelleen. Mutta Maury halusi kuulla totuuden.
Oliko tämä se kulttiryhmä, joka oli vastuussa Samin pojan murhista?
Vai oliko tekeillä jotain muuta?
Oli toinenkin ryhmä. Eliittiryhmä,
joka oli piilotettu siihen. Joka kutoutui yhteen ryhmän kanssa.
Tarkoitatko prosessikulttia Britanniasta?
Kyllä. Aivan.
Tämä on hämmästyttävää. Sanotko siis,
että prosessin johtajat kuuluivat joukkoon,
joka oli mukana toteuttamassa .44 kaliiperin ampumisia?
Kyllä.
Hän puhui epämääräisesti prosessista ja siitä, ketkä siitä olivat mukana.
Maury tuntui laittavan Berkowitzille sanoja suuhun.
On tarinoita eräästä pahamaineisesta henkilöstä.
Että Charles Mansonilla oli siteitä prosessiin.
Puhuivatko prosessin jäsenet tai johtajat sinulle tai muille jäsenille Mansonista?
Olin kuullut, että hän liittyisi asiaan.
En ollut varma, myötäilikö Berkowitz vain Maury Terryn kertomusta.
Muistatko tapauksen nuoresta naisesta nimeltä Arlis Perry?
Kyllä.
Kirjoitit useita vuosia sitten näin:
"Jahdattu, vainottu ja tapettu. Seurattu Kaliforniaan."
Kuulitko niin tapahtuneen Arlis Perrylle?
Kyllä. Aivan.
Muistan ajatelleeni, että hän ei puhu totta.
En uskonut näihin toisiin teorioihin.
Hänen sanomisillaan ei ollut todellista arvoa. Se oli…
Hän sanoi, mitä Maury halusi kuulla.
Jos ja kun prosessi on yhä olemassa,
pitäisikö yhteiskunnan olla huolissaan sellaisista ryhmistä?
Maury oli aggressiivinen.
Hän puhui kuin poliisi. Pelkäsin, että Berkowitz hermostuu.
Mitä muita rikoksia he tekivät?
Huumeiden salakuljetusta ja lapsiin liittyviä asioita.
Mitä tarkoitat lapsiin liittyvillä asioilla? Mitä he tekivät?
Hän painosti Berkowitzia. Ja jatkoi painostamista.
Jossain vaiheessa se alkoi vaikuttaa kuulustelulta.
Se söi hänen uskottavuuttaan.
Sanotko siis, että prosessi tuotti lapsipornografiaa?
Niinkö? Ja hankki siihen lapsia?
Pidän hänestä, mutta hän vaikutti hemmetin hullulta.
Puhutaan näistä aktiviteeteista… -Anteeksi. Nyt on hyvä hetki pitää tauko.
Mitä muita rikoksia he tekivät?
Anteeksi. -Selvä.
En voi muistella näitä asioita koko ajan. Se on liian tuskallista.
Se tekee minut…
Maury yritti aina saada hyväksyntää tavalla tai toisella.
Hän ajatteli, että haastattelun ansiosta -
kaikki ehkä alkaisivat uskoa hänen teoriaansa kultin mukanaolosta.
Ja että se toisi journalistista uskottavuutta.
Kun 24-vuotias postityöntekijä Yonkersista pidätettiin,
poliisi päätti New Yorkin rikoshistorian sensaatiomaisimman tapauksen tutkinnan.
Ratkaisivatko he jutun? David Berkowitzin mukaan eivät.
Samin poika puhuu.
Ylivoimainen reaktio sarjan valmistuttua oli se, että ihmiset uskoivat,
että juttu on mahdollinen.
Mutta Maury ei halunnut sitä.
Se ei muuttanut David Berkowitzin tarinaa.
Ja sitten se oli ohi.
Mutta luulen, että Maurylla oli pakkomielle jutusta.
Pakkomielteiset ihmiset eivät halua nähdä todellisuutta,
joka lyö joskus märällä rätillä vasten kasvoja.
Silloin pitää myöntää, että totuus olikin jotain muuta ja peräytyä.
Maury oli jääräpäinen. Hän ei hyväksynyt kieltävää vastausta.
Ja vuonna 1998, kaksi vuotta asiaa tutkittuani -
kirjoitin raportin, yhteenvedon ja kaaviot -
ja esittelin ne piirisyyttäjän virastossa Queensissä.
Kaupungin tärkeimmät viranomaiset,
piirisyyttäjä ja New York Cityn poliisi oli siellä. En tuntenut puoliakaan heistä.
Näytin kaikki tiedot.
Olin saanut selville, että ampumisiin osallistui ainakin viisi eri ihmistä -
silminnäkijöiden mukaan.
Kerroin, keitä epäillyt olivat.
Puhuimme prosessikirkosta. Tarvitsi vain seurata todisteita.
Pyysin vain resursseja.
Puolentoista tunnin esityksen jälkeen he sanoivat:
"Kiitos paljon. Otamme yhteyttä."
Enkä kuullut heistä enää.
Kirjoitin raportin tiedoistani,
että David Berkowitz oli mukana prosessikirkossa.
SATANISTINEN KULTTI KOKOONTUI
Annoin sen New Yorkin eteläiselle alueelle ja New Yorkin poliisilaitokselle.
Selitin, kuinka tiedot oli hankittu.
He veivät sen heti alkuunsa Joe Borrellille.
Vuorokauden tai kahden päästä -
minun käskettiin päättää juttu.
"Vie se pois. Juttu on selvitetty."
En halua mollata NYPD:tä, mutta he eivät tee hyvää yhteistyötä toisten kanssa.
En saanut pääsyä New York Cityn poliisiraportteihin, joita olin pyytänyt.
En saanut rikosteknisiä tietoja enkä mitään tietoa rikospaikoilta.
Käteni olivat sidotut alusta asti.
Se oli poliittista.
Useat ihmiset halusivat kunniaa jutusta.
Ja politiikka on politiikkaa.
Siihen kaikki loppui.
Maury oli vihainen.
Joinain päivinä hän ei puhunut minulle. Joskus hän lähetti sähköpostiviestin:
"Mikset palaa takaisin ja ratkaise juttua tällä kertaa?"
Häntä turhautti se, ettei hän voinut tutkia juttua pohjamutia myöden -
ja että kukaan muu ollut kiinnostunut.
Hän sanoi: "Toin totuuden kaikkien nähtäväksi, eikä kukaan välitä."
Se satutti häntä.
NYPD sai kaikki näyttämään hölmöiltä.
Että olimme vain hulluja salaliittoteoreetikkoja.
Hän teki tekonsa, koska kuului saatanalliseen kulttiin.
Siitä on valtavasti todisteita.
Minä ja David Berkowitz emme ole ainoita, jotka sanovat niin.
Maury ajatteli, että jos tämä kultti jatkaisi, muitakin ihmisiä loukkaantuisi.
Mutta poliisi ei halunnut jatkaa asiaa.
Hän ei saanut ansaitsemansa uskottavuutta.
Häntä kutsuttiin sekopääksi.
Luulen, että kyseessä on manipuloiva, psykopaattinen murhaaja,
joka soittaa herra Terryä kuin viulua ja syöttää hänelle mielettömiä satuja.
Vastaan tähän yhdellä sanalla. Todisteet.
Tutustu niihin ja puhu sitten vasta.
Siihen asti, Greg, sinulla ei ole tarpeeksi tietoja.
Sinä et tiedä tarpeeksi. Kyse on sarjamurhaajasta.
Olen ollut tekemisissä sarjamurhaajien kanssa ammatikseni. Juttu ei mene niin.
Maury meni hieman raiteiltaan.
Hän yritti tuputtaa minulle juttuja,
mutta en tarttunut syöttiin.
Pelkään mennä autoon. Pelkään tehdä mitään.
Hän ampui 13 ihmistä ja murhasi kuusi nuorta rakastavaista.
Hänellä oli paljon tietoa.
Asioissa oli paljon muuttujia.
Viisi uskonnollisen kultin jäsentä, mukaan lukien Charles Manson…
Joka nurkan takana oli uusi tutkimussuunta tai uusi johtolanka.
Villeissä viikonloppujuhlissa tuottaja Roy Radinin 72-huoneisessa kartanossa…
Maury laittoi liikaa painoa jutun kulttipuoleen.
Hän alkoi nähdä sitä kaikkialla, kuten Arlis Perryn tapauksessa.
Hyökkäyksessä käytettiin kahta kynttilää…
Hän sanoi epäilevänsä turvavartijaa -
ja että vartijan täytyi olla mukana kultissa.
"Vartija tappoi hänet."
Hän ei voinut kertoa tarkemmin. Todisteita ei ollut.
Se oli mutkikasta.
Jotkut yhteenliittymistä olivat mielestäni vain teorioita.
Maury otti teoriat totena.
Hän halusi hyökätä pahuutta vastaan.
Ensin saatanallisia kultteja.
Sitten pedofiilejä, lasten hyväksikäyttäjiä.
Siitä muodostui verkosto.
Ja se verkosto suureni ja suureni.
Okkultismi sitoi kaiken yhteen.
Hän liitti tapaukseen ihmisiä.
Hän ajatteli: "A tunsi B:n. Siksi hänen täytyy tuntea myös C ja D."
Pahat ihmiset tekevät pahoja asioita. Se ei liity saatanallisiin voimiin.
Hän oli vähän sekaisin.
Mutta hän hylkäsi kaikki, jotka olivat eri mieltä.
Sanoin: "Maury, tämä ei ole sinun…"
"Se on juttuni." Sanoin: "Ei, vaan minun."
"Mitä sinä olet muka tehnyt?" "Minua ammuttiin päähän."
Sattumanvaraista, järjestettyä väkivaltaa.
Joskus olin huolissani hänestä. Häntä ei saanut luopumaan.
Liikkeen todellinen sydän ja sielu.
Maury alkoi ryypätä rajusti.
Ennen pysyin hänen perässään. En enää. Hän poltti kaksi askia päivässä.
Hän menetti useita ystäviä ja pysytteli omissa oloissaan.
Maassa on yli miljoona satanistia.
Pakkomielle riivasi.
Saatana tavoitteli minua jo lapsena.
Se heikensi häntä.
Jokin voima veti minua ulos yöhön. -Uskonnollinen kultti.
Huusi: "Luoja, auta!"
Tämä ei ole tieteiskirjallisuutta. Tämä on totta.
"Maury, yleisö ei tule koskaan uskomaan sinua,
vaikka esittäisit todisteesi kuinka hyvin."
Kun jutulle antaa sydämensä,
on se vaara, että se alkaa kuluttaa ihmistä.
Sitä katsoo pimeään maailmaan, jossa on pahuutta.
Eikä ymmärrä, miksi sitä on.
Haluaa tietää, mistä se pimeys tulee.
Joskus sitä ylittää rajan.
Maury oli varma, että tiesi totuuden. Hän yritti parhaansa.
Ehkä hän ei osannut enää palata.
Maury ei saanut lopullista vastausta. Hän pääsi kolmoselle, muttei saanut kunnaria.
Hän ei hyväksynyt sitä, että teki hän mitä vain, ihmiset eivät uskoneet häntä.
Yritti hän kuinka paljon vain.
Vuonna 2010 asuin New Yorkissa.
MAURY TERRYN ENTINEN VAIMO
Tapasin hänet apteekissa, enkä tunnistanut häntä.
Hän oli laihtunut paljon.
Hänen hiuksensa roikkuivat korvilla.
Hänellä oli baseball-lippis. Hän ei koskaan pitänyt sellaista.
Hän vain…
Hän luuli olevansa kunnossa.
Hän todella oli hieman harhainen.
Siitä on valtavat todisteet, että David Berkowitz ei toiminut yksin,
vaan muut tekivät yhteistyötä.
Hänestä näki jo päältä, että juttu oli vaatinut veronsa.
Olin rikosetsivä 15 vuotta.
Tiedän, mitä stressi tekee keholle ja miltä se tuntuu.
Maury Terry kärsi paljon stressistä.
Hän ei etsinyt myötätuntoa.
Yleensä hänen tekemisissään ei ollut kyse hänestä itsestään, vaan tästä jutusta.
Mauryn tarkoitus oli pitää juttu hengissä.
"Jutun on pysyttävä hengissä, koska on yhä ihmisiä,
jotka syyllistyvät tällaisiin rikoksiin. Heidät on saatava oikeuden eteen."
Hän kärsi, kunnes ei voinut enää salata sitä.
Hän ei puhunut terveydestään, mutta hänen sydämensä alkoi pettää.
MAURY TERRYN SISAR
Hän sai happea.
Hänen elämänsä viimeiset kuukaudet olivat etenkin todella rankkoja,
koska hänen täytyi tietää kuolevansa.
Olin hänen luonaan, kun hän kuoli.
Hänen viimeiset sanansa olivat: "Ota yhteys lakimieheen, joka oli osa juttua."
Käskin häntä olla huolehtimatta asiasta.
Hän oli kuolinvuoteellaan ja murehti toisia ihmisiä.
Minä… Minua alkaa masentaa sen ajatteleminen. Sellainen hän oli.
Hän puhui toisista kirjaimellisesti viime henkäyksillään.
Se kertoi kaiken hänestä.
Hän kuoli pari tuntia myöhemmin.
Lensin hautajaisiin.
Arkussa hän näytti paremmalta kuin koskaan.
Todella. Hän näytti paremmalta kuin koskaan.
Hänet oli puettu hyvin.
Tervetuloa, Maury Terry.
Eräs mies on koonnut yhteen uuden version murhista. Toimittaja Maury Terry.
Ensimmäinen vieraani on Maury Terry. -Seuraamme liittyy kirjailija Maury Terry.
Toivottavasti tämä tarina ei kuole tähän. Toivon, että joku jatkaa sitä.
Hänen valintansa oli omistaa suuri osa elämästään tämän jutun tutkimiselle.
Tehdessään niin hän luopui asioista,
joista olisi voinut elämässään nauttia.
Tajusimme myöhemmin, kuinka montaa ihmistä hän auttoi.
Luoksemme tuli ihmisiä, jotka sanoivat:
"Olin uhri, eikä kukaan kiinnittänyt siihen huomiota.
Kukaan ei kuuntele. Kukaan ei usko.
Mutta Maury otti minut vakavasti, ja olen siitä ikuisesti kiitollinen."
Hän sotkeutui juttuun ja siitä tuli hänen elämänsä.
Hän laittoi siihen sydämensä ja sielunsa. Kaiken, mitä hänellä oli.
Äärettömiin asti.
Se ei päättynyt. Hänen elämänsä päättyi.
TAPPAJA: "TEEN SEN UUDESTAAN"
Maury yritti ymmärtää hulluutta ja vastata mahdottomaan kysymykseen: miksi?
Kasvatimme hänet oikein.
Miksi joku ampui Stacy Moskowitzia ja Robert Violantea Brooklynissa?
Miksi ryhmä kukkaislapsia puukotti raskaana olevaa Sharon Tatea?
Miksi Arlis Perry pahoinpideltiin julmasti kirkossa?
Että sellainen eläin vie hengen nuorelta tytöltä…
Kaivaessamme Mauryn laatikoita -
luulimme löytävämme vastauksen lopulliseen vihjeeseen.
Nimen, numeron, unohdetun faktan.
Sen sijaan löysimme jotain muuta.
Mauryn vakuuttavin todiste oli lopultakin hänen oma tarinansa.
Yhden miehen traaginen matka kuilun äärelle.
Syyttömiä ja nuoria henkiä menetettiin.
Seuraava uhri voi olla vaimoni tai tyttäreni.
Maury uskoi aidosti ja täydestä sydämestään siihen,
mitä ajoi takaa.
Se oli hänen Moby Dickinsä.
Maury oli ainoa, joka painosti poliisilaitosta tekemään jotain.
He tietysti väittivät häntä salaliittoteoreetikoksi.
Joskus minäkin uskoin niin.
Totuus on, että hän oli oikeassa useammin kuin väärässä.
Minua ammuttiin päähän.
Mihin? -Tähän.
Sinne laitettiin titaanilevy.
Minkä uskot totuudeksi?
Olen sataprosenttisen varma, ettei David Berkowitz ampunut minua.
Mutta jos totuutta haluaa mitata… Mauryn teoria vastaan totuus.
Tämä on täysi valhe. Tämä on täysi totuus.
Se on tässä.
Hänen tarinansa ei viittaa suureen salaliittoon.
Ainoastaan synkempään totuuteen,
että joskus maailma on synkkä ja järjetön paikka.
Ja hyvä ja paha on olemassa, mutta vain meidän kaikkien sydämessä ja mielessä.
Tästä tapauksesta ollaan yhä kiinnostuneita. Ja…
Onko se tervettä kiinnostusta? -Murhako?
Niin.
Maury ei saanut kaikkea haluamaansa.
Luoja siunatkoon hänen sieluaan. Hän kuoli ennen sitä.
Mutta se ei ole niin tärkeää.
Hän oli toimittaja. Se oli hänen intohimonsa. Siitä hän piti.
Maury ja minä ajattelimme, että ihmisille pitää kertoa se, mitä he eivät tiedä.
Ei väliä, kuinka vanha juttu on. Siitä pitää löytää jotain uutta.
Se motivoi häntä.
Edessämme on haaste. Meidän on haettava lisätodisteita ja jatkettava.
Otamme haasteen vastaan.
Pystyi hän todistamaan sen tai ei,
se oli silti hiton hyvä tarina.
28.6.2018 32 KILOMETRIÄ STANFORDIN YLIOPISTOLTA
Hei, herra Crawford. Mitä kuuluu? -Aika hyvää.
Voisitteko avata oven?
Toki. Puen ensin päälleni.
Selvä. -Nopeasti vain.
Hetki vain. -Selvä. Kiitos.
Oletteko pukeutunut?
Minulla on yksi jalka alushousuissa. -Sano, että autat häntä.
Herra Crawford, autamme teitä.
Ei tarvitse.
Siellä on ase. Ase!
Herra Crawford, laskekaa ase.
Herra Crawford, laittakaa ase pois.
Miksi tulette tänne?
Laukaus? -Partio yksi. Camden Avenuella on ammuttu.
Loukkaantuiko kukaan? -Osuiko kehenkään?
Ei. Torres on kunnossa.
Nyt toinen pääuutinen. Vuosikymmeniä vanha tapaus saatiin päätökseen.
Arlis Perry oli 19-vuotias, kun kohtasi raa'an kuoleman.
Poliisi löysi hänet vyötäröstä alaspäin alastomana kirkosta.
Vuosikausia on väitelty siitä, oliko murha osa saatanallista rituaalia.
Santa Claran sheriffi piti lehdistötilaisuuden.
Meillä on kunnia ilmoittaa, että ratkaisimme 43 vuotta vanhan tapauksen.
72-vuotias Stephen Blake Crawford oli Stanfordin yliopiston turvamies -
murhan aikaan.
Crawford on ollut epäilty alusta asti.
Pystyimme hiljattain yhdistämään Crawfordin DNA:n rikospaikalle.
Tänään etsivät menivät tekemään pidätystä. Kun he koputtivat Crawfordin ovelle,
tämä tappoi itsensä.
Etsinnöissä asunnosta löytyi muutamia kiinnostavia esineitä.
Hänen kaapissaan oli laatikko, jossa oli tärkeitä papereita -
sekä kirja nimeltä The Ultimate Evil.
Kirja kertoo sarjamurhaajista.
PROSESSIKIRKKO HAJOSI VUONNA 1974,
KAKSI VUOTTA ENNEN SAMIN POJAN AMPUMISIA. KIRKKO KIELSI YHTEYDET -
CHARLES MANSONIIN JA MANSONIN PERHEESEEN. KIRKON JÄSENIÄ -
EI OLE PIDÄTETTY SAMIN POJAN TAPAUKSESTA.
PINE STREETIN PALKKASOTURIT -
JATKAVAT EDELLEEN MAURYN TYÖTÄ ETSIESSÄÄN VASTAUKSIA.
Tekstitys: Merja Pohjola