CHŮVY
Nejlepší ceny! Brýle za 10 eur...
Na váš vánoční stromek.
Kupte si cigarety!
-Blonďáku, koukej. -Mám schůzku.
Ta taška je 100% buvolí kůže. Perfektně ti jde k vlasům.
-Jste laskavá, ale... -Je to skvělá příležitost. Cítíš?
Pravá buvolí! Kolik dáš? Sto eur?
Pro tebe za 80. Vyzkoušej si ji, nebudeš litovat.
Vida!
Jsi fakt k sežrání!
-Sluší mi? -Vyfotím tě.
Koukni se na mě. To je ono.
Dej si ji na bok. Tak. Koukni se na mě.
Pecka!
Jsem z tebe celá vedle!
-Sheilo! -Počkej.
Sheilo, pojď sem!
Koukej, to je kus, co?
Mladej má vkus.
Jo! Sekne mu to.
-Tak 50, 20... A 80. -Udělal jsi dobrej kšeft.
-Ladí mi k vlasům, že jo. -Neříkala jsem ti to?
-Nashle. -Měj se, krasavče!
Jak ty to děláš...
Vůbec mu nesluší. Vypadá jak klokan.
Vidlák.
A sakra!
Stůjte!
Půjdete s námi.
-Jo. -To všechno je vaše?
-Ne. Mýho dědečka. -Tak jo.
-Tohle je mojí babičky. -Všechno se zabavuje.
Haló, zlato?
Neboj se, pustili mě. Uklouzla jsem na podpatcích.
Ti parchanti po mně skočili. Jo, jak jinak.
-Dej peníze! -Pomalu, jo.
-Dva měsíce zpoždění. -Zaplatím ti.
-Tisíc eur. -Nemám!
Davaj, davaj!
Je to 850.
-Ještě 150. -Nemám. Příští týden.
Týden, ne víc.
Obrátil vám byt vzhůru nohama.
Je to moc dobrý. Díky, sousedko.
To je to nejmenší.
Nedá se nic dělat, čeká mě úklid.
Jestli potřebujete peníze, známá shání chůvu
a nabízí i bydlení.
Nejsem tu od toho, abych se starala o cizí děti.
Jak chcete.
Jednou se počůral 8krát, možná 9krát za noc.
Kluk se prostě počůrával. Otec se naštval a povídá:
"Ne, synku, co je moc, je moc. Nemůžeš se pořád počůrávat."
A kluk na to: "Tati, to byla nehoda."
Otec se zamyslí a povídá:
"Ale synku...
Když se to stalo tolikrát,
není to náhoda, ale záměr."
Máš mě za zlodějku?
Už potřetí tě chytili,
ale tvý kámošce se podařilo utéct. Vysvětli mi to.
Co já vím. Běhá rychleji než já.
Musíš nám koupit stejný boty.
Nedělej si ze mě srandu.
Nedělám si z tebe srandu.
-Tak mi řekni, kde je tržba. -Zabavili ji poldové.
Tržba...
A zboží...
Víš, kolik nás to stojí, ty náno pitomá?
To mi zaplatíš.
Rozumíš?
Jinak ti tu tvou tvářičku
vážně zmaluju.
-Je to jasný? Jo? -Jo.
Tak fajn. A teď zmiz.
Zdravím!
Ahoj, Angèle. Jak je?
Ujde to. Poslyš, pořád platí ten džob?
Protože tě přivedu já a ta paní je kamarádka mé paní,
musíš pracovat svědomitě. Závisí na tom moje pověst.
-Dobře. -Máš doklady?
-Jo, jenže jsou falešný. -Požádáš, aby tě přihlásila.
Vyděláš si míň, ale je lepší je mít.
-Momentálně potřebuju peníze. -Záleží na tobě.
Já chtěla mít doklady v pořádku, abych mohla přivézt syna.
-Máš děti? -Ne.
Tak řekneš, že máš dvě. To budí důvěru.
Dobře. A co když bude chtít reference?
Nech to na mně. Nejdůležitější věc: odříkej africkou říkanku.
To na děti vždycky platí.
Dáte si něco k pití? Vodu, čaj?
-Ne, děkujeme, paní. -To je dobrý.
A teď mi všechno povězte.
Znáte se dlouho?
Deset, možná 12 let.
-Aha, dobře. -Jsme jedna přízeň.
-A už jste někdy dělala chůvu? -Samozřejmě.
Nejdřív jsem se starala o malou Cynthiu.
Roztomilá. I když občas na zabití. Musela jsem ji umravnit.
Taky jsem měla trojčata.
-Panejo. -Musela jsem být ve střehu.
A co miminka?
-Miminka? -Starala jste se o miminka?
-Ostatně, máte děti? -Ano. Holčičku a kluka.
Ale nejsou v Paříži.
Paní, doporučuji vám Angèle,
protože je velmi profesionální a spolehlivá.
O tom nepochybuju. Claire vás zbožňuje, naprosto vám důvěřuju.
Je přísná máma, vládne pevnou rukou.
Říkám na rovinu, že hodně pracuju.
Mám velkou zodpovědnost.
Občas se vracím pozdě. S Arthurem to v současné době
není zrovna snadné.
-Chcete přihlásit? -Ne nutně.
Aspoň ubude papírování.
Někdo se nám probudil.
Tak trojčata?
Tohle je Marius.
-Pochováte si ho? -Ovšem.
Pojď ke mně, drobku.
Hopla!
Říkanku.
Hýčkej... Hýčkej děvče svý...
Hýčkej... Hýčkej... Hýčkej...
Hýčkej děvče svý... Hýčkej, hýčkej...
Přilep se k ní...
Všechny mají prdýlky, ať balóny, či kmínky.
Všechny mají cecíčky, ať lajdáky, či do špičky.
Přilep se k ní...
Hýčkej, hýčkej...
Hýčkej děvče svý... Přilep se k ní.
Ještě jednou děkuju, že jste přišly už v neděli.
Pokoj je třeba vymalovat a do týdne bude připravený.
-Dobře, to není problém. -Takže zítra?
Zítra!
To bude dobrý.
Angèle!
Sakra!
Do háje!
Dobrý den, Angèle.
Příště si nechte rezervu, jinak přijdeme pozdě.
Honem, Arthure, pospěš si. Dělej, dělej, dělej!
Ty to máš na háku.
Mami, Rayane mi ubližoval!
Pojď sem.
Ahoj.
Tak co chceš dělat?
Koupilas mi čokoládovou briošku?
Ne.
Zajdeme do pekařství?
Tak pojď za mnou.
Na shledanou zítra!
-Jdu hrát fotbal. Zůstaň v parku. -Dobře.
Mariusi... Brečí...
Hele, zajíček...
Vítej v parku!
Takhle to tu je vždycky?
Záleží na dni, na čase, na počasí.
-Zdá se, že má hlad. -Jedl před hodinou.
-A co plenka? -Právě jsem ji vyměnila.
Asi má ještě hlad.
-Nic na tom není. -Díky.
To je Fatou, Bintou. Angèle.
-Ahoj. -Nazdar.
-Nejsou moc promíchaný. -Na fotbale má taky každej svůj klub!
-Kde jsou rodiče? -V práci. Od čeho jsme my?
Moje paní hlavně obíhá butiky.
Co jsem vám říkala?
Dcerka má v parku skotačit, ne sedět v kočárku!
-Vždyť se na to chystám! -Cože?
Už čtvrt hodiny tu klábosíte.
Hej! Ovládejte se!
Co to má být?
Jak si dovolujete s ní takhle mluvit?
-Nechte toho. -Nenechám.
Tak jo. Jde se domů.
To se mi snad zdá!
Měly bychom vymyslet aplikace na hodnocení rodičů.
Hele, není to složitý.
S kámošema jste zatoužili po kožený bundě.
Máš 30 éček.
Tví dva kámoši mají 40 éček.
Jenže bunda stojí 180 éček.
Kolik musíte splašit?
Sto éček?
Mě neukecáš.
Chci 110, jinak si nech zajít chuť. Dělej.
Koukej!
Víš, co znamená, když si na parapet sedne ptáček a pozoruje tě?
Ne.
Je to někdo, kdo tě má rád, ale není tu a myslí na tebe.
Dělej, dokonči to.
Poslouchej mě! Poslouchej, co ti říkám!
Přišlo mi to v mailu během schůze.
Věřila bys, co je to za blbce?
Já mu to spočítám. Na dva týdny o Vánocích může zapomenout.
Neměl se stěhovat 400 km od Paříže.
Každopádně se to uvede v rozvodových lejstrech.
Jasně!
Arthure, běž se převléct do pyžama.
Dojíš si to později.
Vzala jsem si Soniu.
Tu aspoň znám.
Myslím, že to tak bude lepší.
Jo, jasně!
Ne, neboj se.
Neboj se.
Jo, jo.
Už musím končit.
Ano. Pa, pa, pa.
Pa, pa.
-Promiňte, omlouvám se. -To nic.
-Všechno v pořádku? -Marius spí, Arthur je po večeři.
-Výborně. Úkoly si asi neudělal. -Udělal všechno.
-Tak na shledanou zítra. -Zítra nashle, Angèle.
Ahoj, brouku.
Máš doma mámu?
-Neruším? -Ne, pojď dál. Chystám večeři.
Nechápu, jak to zvládáš.
Pro mě teď začíná nový den.
Jsem vyřízená.
Koukej, něco pro tebe mám.
-To je od tebe hezký. Díky! -Není zač.
Ukaž, dej mi to.
Vidíš, a je to.
-Pán má evidentně radost! -Ten park je zvláštní prostředí.
Samý ženský, co se starají o cizí děti.
-Ovšem. Kdy se stěhuješ? -O víkendu.
-Budeš oslavovat? -Kdepak.
Máš štěstí, ušetříš.
Já tady sotva vyjdu.
Moje paní mi za přesčasy nic neplatí.
Někdy se vrátí dřív a hodiny mi odečte.
To je hnusný. Na to nemá právo.
Ne.
-Přihlásila tě aspoň? -Ano.
Dobře. Vyřešíme to.
-A jak? -Nech to na mně.
Dlužím ti to. Za to, co jsi pro mě udělala.
-Ty jsi ukradl Maximovi karty? -Ne, kdepak.
-Lžeš! Byl jsi to ty! -Hej, co se děje?
-Ty jsi chůva? -Ano.
Tvůj kluk ukradl mýmu Maximovi kartičky Dragon Ball.
Je to pravda?
-Ne! -Říkám vám, že lže!
-Vrať mu ty karty. -Já to nebyl.
Vrať mu ty karty.
Díky.
-Díky. -Dobrý? Vyřízeno?
Děkuju.
Proč jsi to udělal?
On se s těmi kartami pořád vytahuje. Má jich mraky.
To přece není důvod krást, ne?
Krást se nemá. Jasný?
Nebo se nesmíš nechat chytit.
Musíš na to jít chytře.
To jako vážně? Ty a chůva?
Zdekovat se do luxusní čtvrti nemůže uškodit.
Nastěhuju se do pokoje nad klukem.
Tam se zašiju, než se to přežene.
Takže Gabinovi nezaplatíš?
-Zaplatit za co? -Angèle, nehraj to na mě.
Přísahám, že jsem si nic neulila.
A i kdyby. Kdo riskuje, že ho zabásnou?
Ty prachy jsou taky trochu moje.
Tak ty už mi nevěříš?
Já jen, že... Jsem tak trochu na suchu.
Ten džob potřebuju.
Vynáší. A hoši nám pomohli, ne?
Vykořisťujou nás!
Tebe teď snad nikdo nevykořisťuje, chůvičko?
Oni tě nepustí. Nesnaž se je přechytračit.
Co to má být? Ty mi vyhrožuješ?
Myslíš jenom na sebe.
Víš co? Zmiz!
Jsi naivní, chudinko.
Ale ano.
To víš, že jo.
Tak se mi zdá, že nejsem jedinej, kdo krade.
Jdi ty, vtipálku.
-Angèle, to není dobrý nápad. -Všechno půjde hladce.
-Co když ji potkáš? -Víš...
V životě se musí riskovat.
Hotovo. Pojď, půjdeme.
-Paní? -Ano?
Někdo chce s vámi mluvit.
-Dobrý den. -Zdravím.
O co jde?
Aminata N'Diayeová, sociálněprávní asistentka.
Před chvílí jsem se seznámila s paní Ouatarovou.
Neruším vás?
-Ne, ne. -Dobře.
Informuji ženy a radím těm,
které většinou neznají práva a povinnosti,
jež je vážou k jejich zaměstnavatelům.
-Rozumíte? -Ano, ovšem.
-Dovolíte? -Jistě, omlouvám se. Pojďte dál.
Nezdržím vás dlouho.
Překrásný byt.
-Děkuji. -Mohu dostat sklenku vody?
Samozřejmě.
Během rozhovoru s paní Ouatarovou
jsem zjistila několik pochybení či opomenutí
v systému vyplácení mzdy za vykonanou činnost.
Paní Ouatarová se mi zmínila, že...
Opravte mě, pokud se mýlím.
Přesčasy bývají zohledněny zřídkakdy.
Nebo spíš vůbec.
Uklidněte se, to je běžné. Zaměstnavatel stanoví paušál
a přesčasy opomene započíst.
Nic se neděje. Dá se to napravit i zpětně.
Dobře.
To jsem potřebovala.
Rovněž se mi zmínila,
že jí krátíte pracovní dobu, když se vrátíte dřív.
-Ne. -Je to tak?
-Stává se to. -Úplně tak to není...
Ujišťuji vás, že tohle slýchám den co den.
Pracovní zařazení pomocnice v domácnosti je chaotické!
Lidé jsou špatně informovaní. Proto jsem tady.
Jestli se nemýlím, už jste paní Ouatarovou přihlásila.
Jistěže.
To je moc dobře, paní...
Berthuisová.
Jako ty fajnový obchody s potravinami?
-Ano, to jsme my. -Vida!
Dobrá zpráva je, že když jste svou zaměstnankyni přihlásila,
můžete vzniklou situaci snadno napravit.
Postupovala jste v souladu se zákonem.
-Ano. -Dobře.
A tím bych to uzavřela.
Počkejte. Dám vám na sebe spojení, pro případné otázky.
-Výborně. Děkuji, paní N'Diayeová. -Pro vás "magistra".
Hezký zbytek dne. Na shledanou, paní Ouatarová.
Na shledanou.
"Pro vás 'magistra'."
Mělas vidět, jak se moje paní tvářila!
Já se z toho počůrám!
Já se z toho počůrám, už nemůžu!
Ty jsi fakt hvězda! Jsi hvězda, sestřičko! Koukej.
Předám ti medaili za zásluhy Paris Saint-Germain.
Tak.
Hezká, co?
Obstarej mi taky prachy navíc, budu moct jít na stadión!
Udělala jsem to pro Wassiu, která mi moc pomohla.
-Jsme na jedný lodi. -Držíme spolu.
Jste tak dojemný!
Chtěla bych být u toho.
Jdeme na to! Vychýlíme partnera.
Při pádu úchop za rukáv!
Arthure, braň se!
Chvat kumi-kata!
Arthure, do toho! Bojuj!
Nedej se!
Nedej se, podej si ji!
Vylez, Arthure. Pokračujte!
Chceš něco vědět? Neporazila tě.
Tys ji nechal vyhrát.
Víš proč? Protože máš strach.
-To není pravda! -Ale je.
Viděla jsem ti to na očích. Chráníš si svoje pohodlí.
Jenže soupeře si musíš podat.
Takhle se na něj podívat. Zpříma do očí.
A zhluboka dýchat nosem, ale nesmí to být vidět.
Dělej to po mně.
To je ono, krč nos!
Ještě!
Počkej, ne tak moc, vypadáš jako buldok.
Uber.
Ještě to není ono, ale to přijde. Počkej.
Haló?
Co?
To neuděláte!
Přijdu. Říkám, že přijdu.
Pojď, mám průser.
-Kam jdeme? -Pojď.
Kam to jdeme?
Arthure, pospěš si!
-Tady jste! -Jestli ses dotknul mých věcí...
-Dal jsem vyměnit zámek. -Tys mi nerozuměl?
-Žádala jsem tě o týden. -Ten už je pryč.
Žádala jsem tě o týden strpení.
-Nemůžeš počkat? -Já svý peníze potřebuju.
-Řekla jsem, ať mi týden počkáš. -Kdepak.
-Za týden ti zaplatím. -Hned teď.
-Minule jsem ti dala 850 eur. -Dělá to 1 000. Chci 1 000 eur.
Tolik křiku kvůli 150 éčkám!
Proč se na mě tak díváš?
Nikdy mu nezaplatíš.
Proč myslíš?
O víkendu se stěhuješ a už ho nikdy neuvidíš.
-Jsi podfukářka. -"Podfukářka"!
To nezní špatně.
Kdo je ten kluk s tebou na fotce?
Můj syn.
-Máš taky dceru? -Ne.
Mámě jsi řekla, že máš dvě děti.
Podfouklas ji?
-A kolik mu je? -Moussovi je deset.
-Nebydlí s tebou? -Ne.
A kde teda bydlí?
Nechceš toho vyslýchání nechat? Jsi snad od policie?
Haló?
Ne, ne, ano.
Ano, pane magistře. Ano.
Já zastupuju paní Ouatarovou.
Zítra? Před polednem?
Ano, dobře. Budu tam.
Na shledanou.
Magistr Sarre? Měl jste schůzku s paní N'Diayeovou?
Ona nepřijde. Magistra N'Diayeová neexistuje.
Vymyslela jsem si ji. Může vám to připadat hloupý.
Chtěla jsem pomoct kámošce, kterou zaměstnavatelé vykořisťují.
Ti zaměstnavatelé, které zastupujete. Ani je, ani vás
nezajímá osud ženy, co se stará o jejich potomky.
Bojuje, aby uživila sebe a svýho synka...
-Paní! -Co je?
Promiňte. Magistr Sarre jsem já.
Omlouvám se.
Posaďte se.
Rád bych vám poděkoval za ta upřesnění
a za vaši upřímnost, magistro N'Diayeová.
Věřte, že mě situace vaší kamarádky nenechává chladným.
A jestli vás to uklidní,
mí klienti si přáli, abychom se setkali
a vytvořili rozumný rámec pro jednání
o urovnání situace paní Ouatarové.
Tak jo.
Fajn.
Tu máte, kdybyste za mnou chtěla přijít.
Nečekala jsem tak sympatickýho advokáta.
I to se stává.
Proč jste tak rychle sundala masku?
Mohla jste si na advokátku hrát dál.
Nevím. Nechtěla jsem kamarádce přitížit.
Měla byste být skutečná advokátka.
Prosím.
Fandíte Paris Saint-Germain?
Ne, jedna známá.
Možná mám něco, co jí udělá radost.
Měl jsem tam jít s přáteli, ale vykašlali se na mě.
-Jednu si nechám a tři vám dám. -To je trochu moc.
Jsou to volňásky. Škoda je nevyužít.
Rád jsem vás poznal, magistro N'Diayeová.
Zvládneš to?
Jo, už jsem nahoře.
Super, jsi šikula.
Bude ti tu dobře.
Jo. Líp než tam, kde jsem byla.
Kde teda žije Moussa?
Na předměstí Abidžanu.
A s kým?
Se sestřenkou.
S africkými chůvami to tak většinou je.
Nejlepší je se moc nevyptávat, broučku.
Běž si vyčistit zuby.
Stejně mám štěstí.
Vy se s tátou možná jednou zase dáte dohromady.
Uvidíme.
To je tvoje rozhodnutí!
To tys to takhle chtěl, tak se s tím teď smiř!
Vždyť je to směšný. Mám toho dost, jsem černofob.
-Černofob? -Jo, bojím se tmy.
Klaustrofob!
Přestaň se vztekat!
Jak víš, že si z nás ten tvůj Edouard nevystřelil?
Přinutila jsem ho změnit názor.
Jinak by mi ty lístky nedal.
-Kam to teda jdeme? -Tam!
To se mi snad zdá!
-Dobrý večer. -Dobrý večer.
Lóže jsou nahoru po eskalátorech a doprava.
-Děkuji, slečno. -Lóže?
Řekla "lóže"? Hustý!
-Potichu. -Jak jsi to udělala?
-Ještě jsi nic neviděla. -Jsi čarodějnice.
Mami Wata! Jsi fakt čarodějnice!
Lóže 17. Tady to je.
-Dobrý večer. -Dobrý večer.
Takže...
Ano, jste tu správně.
-Kdo vás pozval? -Edouard Sarre.
Ano, ovšem. Už je tady. Edouarde!
-Dobrý večer. -Dobrý večer.
Bérangère, tohle je magistra N'Diayeová, advokátka pro rodinu.
Doprovázejí ji...
Wassia Ouatarová,
ředitelka komunikace v neziskovce Dětství v Africe.
Fatou Keita, zástupkyně ředitele fotbalové federace Pobřeží slonoviny
a manažerka ženského fotbalu v Africe.
Výborně!
-VIP hosté. -Odložíte si kabáty?
-Ano. -Udělejte si pohodlí.
-Víno, šampaňské, džus? -Co si dáš k pití?
Pro mě šampaňský. Díky!
Sklenku vína.
Ti hoši jsou hotoví umělci. Ale nejsou dobře využití.
Rozestavení 4-4-2, s diamantovým postavením záložníků.
Děkuji, že jste mě podpořil u mých zaměstnavatelů.
Já jsem toho moc neudělal. Poděkujte magistře N'Diayeové.
Máte štěstí, že máte takovou přítelkyni.
Houfujou se jako mouchy.
Je třeba roztáhnout hru!
-Jo, roztáhnout hru. -Kdo umí, umí.
Skalní fanynka.
Na shledanou a děkuji!
Mockrát děkuju. Nevím, jak to říct, byla to nádhera.
Nemělo to chybu. Bufet, zkrátka všechno! Díky!
Rádo se stalo, Fatou. Bylo mi potěšením.
-Děkujeme. -Na shledanou.
-Brzy na shledanou. -Na shledanou, Edouarde.
Skromný večírek s přáteli.
-Dámy, mohu vás svézt? -Mně by se to hodilo.
Ne, pojedou metrem, přímou linkou.
-Musím 3x přestupovat. -Ty se nevracíš s námi?
Ne, mám chuť si dnešní večer ještě užít.
Fajn, tak já vás nechám.
Ahoj. A mockrát díky!
-Za málo. Na viděnou! -Čau. Ahoj, Eddy!
Poslední sklenku, magistro?
Angèle.
Vítej u mě doma.
-Počkej! Nerozsvěcuj. -Proč?
Ráda se u lidí rozhlížím potmě.
Jako bych s nimi navázala důvěrný vztah.
Dobře.
Všechno si je rovno, cetky i hodnotné věci.
Člověk má dojem, že ví, s kým má tu čest.
Kdo tedy jsem?
Ty jsi...
Edouard Sarre. Advokát.
Dobrý postřeh.
Máš peníze, ale zase ne moc.
Hodně pracuješ.
Zatím nejsi na volné noze. Auto máš z půjčovny.
Rád muzicíruješ!
Ale přestal jsi.
Nebo počkej, ne.
Ne, ne, ne! Pronajal sis zařízený byt.
Ale to, co jsem řekla, platí. Až na hudbu.
Jen tu nevidím žádné fotky.
Ženy, dětí, rodiny. Buď jsou daleko...
Nebo se stydíš.
Nebo obojí.
Z toho vyplývá, že jsi nehotovej černoch.
Nehotovej černoch? Co to znamená?
Táta s mámou tvrdě dřeli, aby ti zajistili skvělou budoucnost.
Ale ty ještě nejsi muž.
Jo?
Jo. A nemáš ve zvyku si vodit domů holky.
A už vůbec ne takový, jako jsem já.
Chceš, aby ti nehotovej černoch předvedl, čeho je schopen?
Varuju tě, nejsem jen tak někdo.
To není pronájem, ale spolubydlení.
-Bruno, to je Angèle. -Ano, těší mě.
-Vy už jste se viděli, ne? -Moc vtipný.
Děláte do hudby?
Hraju si pro sebe. Jsem advokát.
Pracujeme ve stejné kanceláři. A vy?
Angèle je skvělá právnička.
-Ano, skvělá... -Tak jo.
Ne, jsem chůva.
Co to děláš s tím pepřem? Zkazíš mi omáčku!
Umíš tančit? Dělej to po mně.
Uvolni se. To je ono. Pokrč kolena.
A rozhýbej pánev.
Dělej to, co já.
Jedem.
Uvolni se, povol ramena!
Uvolni se, Arthure.
A teď ramena.
To je ono!
Uhrančivý pohled.
Vida!
Takhle. Dopředu jako krab.
Malej běloch, a jak válí!
A teď dolů!
Dolů!
Jo!
-Omlouvám se, nevšimla jsem si vás. -Klidně pokračujte!
Ukaž, jak to děláš.
Ne, jsem unavenej.
-Ale jdi! -Nechci, říkám ti.
Mně se nepředvede.
-Stydí se. -Před vámi ne.
Já nejsem jeho matka.
Večeře bude brzy.
To vypadá nádherně.
Děkuju, paní. Mám hotovo, půjdu.
Dobře, Angèle. A děkuju!
Ahoj! Jak se máš?
-Kdybys věděla! -Co se děje?
-Chůva nám dělá peklo. -Wassia?
-Jde jí jen o prachy. -Jak to?
Nasadila na nás právní poradkyni!
Dej si bacha na tu, kterou ti přivedla.
-Jsou to zmije. -Pst. Je vedle.
-U nás je všechno, jak má. -Tím líp.
Hlavně ji nepřihlašuj. Jinak se strhne mela.
To je nádhera!
To připravila Angèle.
Angèle?
-Už odešla. -Přišla jsem trochu dřív.
-Mám problém. -Co? Něco se děje?
Jo, děje.
Moje paní mi oznámila, že mě propustí.
Cože? Co to má znamenat?
Nevím. Zeptej se svýho Edouarda.
Dělal si z nás blázny.
Za další měsíc mi už nezaplatí.
Čert aby to spral!
-Dobrý den. -Chci mluvit s magistrem Sarrem.
Je mi líto, je na schůzi.
Běžte za ním a řekněte mu, že přišla Angèle.
To nejde, ale můžete mu nechat vzkaz.
Magistr Sarre má na recepci návštěvu!
-Ne tak nahlas. -Opakuji!
Pan magistr Sarre nechť se dostaví na recepci!
Prosím vás, ne tak hlasitě! Paní!
-Magistr Sarre? -Nekřičte!
Magistr Sarre má na recepci návštěvu!
Koukejte, už je tady!
-Co je to za kravál? -Musíme si promluvit.
-Mám schůzi. -To počká.
Tudy.
Tobě to připadá vtipný?
Že mě napálil jeden blbej advokát? Ne.
-O čem to mluvíš? -Wassiu vyhodili.
-Jak mi to vysvětlíš? -Já s její šéfovou nežiju.
-Tobě je to fuk? -Já ty lidi neznám.
Jsou to klienti naší kanceláře, přátelé šéfa.
Mám je na starosti.
-Pojďme za tvým šéfem. -Ne!
Vysvětlím mu, jak jeho přátelé zacházejí se svým personálem.
Nedělej to, nic se tím nevyřeší. Dej mi čas. Budu se informovat.
-Ano? -A co uděláš?
Jo. Advokát, co?
-Edouarde, čekáme na tebe! -Henri, už jsem skončil. Přijdu hned.
Těší mě.
Dobrý den.
-Tak jdeš? -Ano, už jdu.
Koukej něco udělat. Jinak půjdu za bwanou Henrim.
Dobře dorazte.
-Ta dračice je tvoje přítelkyně? -Ne. Moje uklízečka.
Zapomněla si klíče.
Jestli se Berthuisovi chtějí Wassii zbavit,
musí jí proplatit dva roky dovolené
plus měsíční výpovědní lhůtu a odstupné.
Což činí zhruba 5 000 eur.
-Blázníš? -Ne. Tak to tam stojí.
Ať tohle dá svým zaměstnavatelům. Když ji propustí, musí platit.
Aspoň bude mít čas si najít novou práci.
Nenaparujete se trochu, pane advokáte?
Ale máme dohodu.
Nikdo se nesmí dozvědět, odkud to máš. Jasný?
Naprosto.
Díky.
A omlouvám se za svůj výstup.
V pořádku.
To nic.
Pět tisíc babek!
-Panebože, to není možný! -Tohle jim předáš a vyřízeno.
-To je moc peněz. -V souladu s jejich postavením.
-Já si netroufnu. -Jasně že si troufneš. Už dost!
Přestaňme se už konečně nechat šidit.
Když to neuděláš ty, udělám to za tebe já.
Kdo ti to dal?
Byl to Eddy?
Popadl ho stesk po domově.
Edouard je debil. Dělal si ze mě blázny.
Nenávidím ho.
Ale jdi ty! Eddy ti udílí rady.
Tak je to.
Angèle a Eddy!
Angèle!
Běžte k sobě.
Pozdravte.
Kumi-kata.
-Hadžime. -Do toho, Arthure! Chyť ho!
To je ono! Chyť ho pořádně!
Chyť ho za krk. Vida! Chvat horem!
Sejmi ho shora! Harai goši!
Harai goši! Bezva! Kruž kolem něj!
Pořád v pohybu! Do toho!
Arthure, sejmi ho! Hoď ho na zem! Vyjeb s ním!
Kruž kolem něj a sraž toho parchanta na zem!
Do toho! Seber se a vyjeb s tím neřádem!
Kruž kolem něj. Harai goši. Chyť ho za krk.
Dělej! To je ono!
Kdo vyhrál?
Já!
Nějakej problém?
Rozkřiklo se to o těch 5 000 éčkách.
Rády by, aby ses postarala i o ně.
Co je to za blbost?
Některé jsou ochotné ti dát procenta ze zisku.
-Je to tady? -Ano.
-Chodí do školy? -Jasně.
Jen tak z něho něco bude.
Advokát, lékař nebo podnikatel.
-Nebo fotbalista. -To se uvidí.
Jestli je v dobrým klubu, tak klidně.
Mluvíte spolu často?
Ne, moc ne.
Proč?
Nechceme si připomínat, že jsme daleko od sebe.
To je pro tebe.
Když budeš něco potřebovat, řekneš mi a já ti to přinesu.
Dobře.
Angèle mi ukazovala fotky Moussy.
Super!
A vůbec, víš, jaký je hlavní město Pobřeží slonoviny?
Kinshasa?
Abidžan, popleto!
Tak jo. Budeme jíst.
Moussa sem možná přijede.
Promluvíme si o tom jindy. Dnes večer mám hosty.
Co bylo ve škole?
Dobrý.
-Dobrý den, Angèle. -Dobrý den.
Včera večer to byl obrovský úspěch. Poměli jsme se!
To mě těší.
Nechci vás otravovat, ale dlužíte mi výplatu za minulý měsíc.
Zase jsem na to zapomněla.
Zaplatím vám dnes večer, jinak přijdeme pozdě.
Opravdu ty peníze potřebuju dnes.
-Ať to máme z krku. -Mockrát děkuju.
-Marius je v ohrádce. -Dobře. Hezký den.
Château Lynch-Bages, ročník 1998.
-Výborně! -Poslyš...
Můžu vědět, co slavíme?
Drahý Paule, vypadá to, že zde přítomný Edouard
našel trhlinu ve vašem sporu se společností Bio je lepší.
Před Bio je lepší váš bývalý společník...
-Ten prevít. -Ano.
... před čtyřmi roky založil firmu.
Když byl ještě členem Berthuisova holdingu. Jak se jmenuje?
-Život v zeleni. -Vida.
Nikdy jsem o ní neslyšel.
A koho jsme v té utajované firmě našli?
Plno vašich bývalých zaměstnanců, stejnou výrobní
a dodavatelskou síť a stejné zákazníky.
Tomu se nějak říká.
Nekalá konkurence a přetažení klientely.
Kolik ti ten balíček asi vynese?
Edouarde, sdělíš panu Berthuisovi spodní hranici svého odhadu?
Kolik?
Když vyjdeme z prvních let,
můžete získat až 800 000 eur.
-Ti pitomci! -Nalejte pánovi.
-Jste borci. -To je jeho zásluha.
Ano? Bravo, chlapče.
-Děkuji. -Fakt borec.
Promiňte.
Ano, miláčku?
Ne, povídej.
Cože?
-Neblázni! -Děkuji.
To už přehání.
Ne, jsem na obědě. Zavolám ti.
Jo.
Pa, miláčku.
Jde o chůvu, kterou chceme vyhodit.
-Makáme na tom. -Víš, kolik chce?
Pět tisíc eur.
-Pět tisíc eur? -Pět tisíc eur.
-Kolik jí platíš? -Nevím. Tisíc. Tisíc a něco.
Zneužívá situace.
Navíc jsme jí pomohli sem dostat syna.
Počkej. Najdeme řešení. Jak se to v takových případech dělá?
-Nevím. -Nic tě nenapadá?
Až na "hrubou chybu" nemám potuchy.
"Hrubá chyba"?
To by šlo.
-Jo. Popojedem! -Vida, popojedem.
Jste expert.
-Bravo! -Děkuji.
Bravo, Edouarde.
-Takže 370 a 380. -Ne, ne. Je jich 400.
-Právě jsem je před vámi spočítal. -Přepočítej je a nespleť se.
Jak je ctěná libost.
Dám vám radu. Nezahrávejte si s ní. Umí být ostrá.
-Posíláš peníze často? -Každý pátek.
Aspoň peníze přes víkend neutratím.
Tak 380 a 400 eur.
Co se omluvit?
Pojď, zvedáme kotvy.
Proč sem nepřivezeš Moussu, jako to udělala Wassia?
Nejdřív musím být legální.
Ty nejsi legální?
Ne, potřebuju doklady. Ty máš rodný list.
Já potřebuju papír, který mě opravňuje tu zůstat.
Ale ty už tu jsi.
A jo. Podfukem.
Jak to zařídit, aby to nebyl podfuk?
-Musím prokázat, že pracuju. -Ale ty pracuješ!
Jo. Ale je to složitý.
-Co je složitý? -Nech to plavat.
Nenechám!
Co bude s Moussou?
-Jsi tady kvůli němu, ne? -Ano.
-A dostanu ho sem. -Kdy?
-Až na tom budu líp. -A kdy to bude?
-Nesmíš ho nechat tak daleko. -Arthure!
-Udělej všechno, abyste byli spolu. -Arthure, přestaň.
Možná ho tady nechceš!
Hele! V životě se všechno neděje, jak by si člověk přál. Jasný?
Chceš, aby rodiče byli spolu, ale to se nestane.
Proč to říkáš? Jsi zlá.
Omlouvám se. Promiň.
Promiň, Arthure. Omlouvám se.
Dobrý večer.
Dobrý večer, mladý muži.
-Vítej u mě doma. -Díky.
-Něco jsem ti přinesl. -To je milý.
-A kytku. -Jo, jasně!
-Máš to tu hezký. -A prostorný.
-Ano. -A pozor, s výhledem na Eiffelovku.
No jo! To nemá chybu!
Říkám ti, bylo jich nejmíň dvacet.
-Chtěly, abych se o ně postarala! -Jdi do toho, malá domů!
Taky že mi to nabídly.
O tom nemůže být ani řeč. Už tak ty ženský berou na hůl.
-Viděla jsem Wassiinu paní domácí. -Ano?
-Víš něco novýho? -Ne.
Pomohli Wassie, aby sem dostala svého syna.
-Dává jim to právo ji vyhodit? -To jsem neřekl.
Dokud se staráme o děti, je to bezva.
Když chceme stejná práva, je oheň na střeše.
Nikdy se těm lidem nepodřídím.
Syna přivedu, až k tomu budou podmínky. Aby ho respektovali.
Ty máš syna?
Já jsem ti to neřekla?
Ne.
Jmenuje se Moussa.
Je mu deset.
Jak dlouho jsi ho neviděla?
Dva a půl roku.
Nemáš hlad?
Ne, ale je to moc dobrý.
Pro mého obhájce práv trochu těžko stravitelný.
Ne, já jen...
Tady je výhodou, že spadneme rovnou do postele.
Víme, že jsi tady.
Angèle!
-Proč nám to komplikuješ? -Nikdo tam není.
Zdravíčko, paní.
Ta, co tu bydlela, je pryč.
Tak ona je pryč? A kam odešla?
Nic o tom nevím.
Výborně.
Promiňte, že jsme rušili.
Hodně štěstí, zdraví, Assane!
Hodně štěstí, zdraví!
-Tady máš dárek. -To je od tebe hezké, Arthure.
Jednou tu oslaví narozeniny i Moussa.
Moussa?
Moussa, Angèlin syn. Až přijede z Abidžanu.
Ano, ano. Moussa.
Ano? Edouarde, pojď dál.
Posaď se.
Nebudu chodit kolem horké kaše.
Tvé řešení pro Berthuise bylo geniální.
Rozhodl jsem se tě nasadit na naše nejsložitější případy.
S tím souvisí i vyšší plat.
-Jsi pro? -Ano.
Ale já...
Já jen, že jsem to nečekal.
Abych byl upřímný, ani já ne.
Tak... děkuju.
Neděkuj mi. Dělám to kvůli prachům, který mi vyděláš.
-Tak jo, do rachoty! -Ano.
Mimochodem, s tou hrubou chybou opatrně.
-S jakou hrubou chybou? -Chůvy Berthuisových.
Jak se zdá, zná svá práva. Nepokazte všechno pro 5 000 eur.
Mami!
Ahojky!
Koukej, Wassia mi dala balón!
Je moc krásný!
Běž si hrát do svého pokoje, přijdu za tebou.
-Wassio? -Ano?
-Můžu s vámi mluvit? -Jistě, paní.
Můžete mi to vysvětlit?
Já o ničem nevím, paní.
Nebudu se rozčilovat, nikam to nevede.
-Okamžitě ukončíme spolupráci. -Proč?
-To přece moc dobře víte! -Obviňujete mě z krádeže?
Do bytu kromě vás nikdo nechodí.
Nejsem zlodějka, paní!
Je mi líto. Už vám nevěřím.
Ostatně...
Podáme žalobu.
Ale na to nemáte právo!
Co se děje?
-Běž si hrát do pokojíčku. -Proč pláčeš, Wassio?
Ty jdeš pryč, Wassio?
Kam jde Wassia, mami?
-Jde domů. -Ale ona je doma tady.
-Co Sophie? -Je to káča.
Na svých narozkách ji nechci, je mi líto.
Ale Mathiase pozveš.
-Že váháš! -Že váhám!
Nic jsi neviděl, jasný?
Co?
"Co?"
To cigáro jsi neviděl, kapišto?
Tak jo.
Asi se schyluje k bitvě chův...
Neměla jsem tě poslouchat! Všechno je tvoje vina!
Takže co? Měly jsme se s tím smířit, ohnout hřbet?
-Nechat si všechno líbit? -Podívej se na nás!
Máme na vybranou?
Je štěstí, že máme práci!
Že máme šanci získat doklady a přivézt sem naše děti!
Jenže tobě je to fuk!
Předstíráš, že nejsi jako my, že nejsi otrok.
Rebelka, co má plnou pusu řečí.
Ale co bude s tvým Moussou?
Viděla jsem chlápky, co po tobě jdou.
Možná nic neznamenáme, ale protloukáme se.
Snažíme se to zvládat.
Haló?
Uklidni se, nic jí nehrozí.
Předvolají si ji, vyslechnou a nic víc.
Chtějí ji jen snadno vyhodit.
Na to nemají právo. Špiní její čest.
-Nemůžeš promluvit se šéfem? -A o čem?
Říct mu, že jeho kámoš dělá hloupost. Zachází to daleko.
-Nemůžu. -Proč?
Nebylo by to k ničemu.
Poslyš...
Wassia se může bránit a obrátit se na soud.
Pomůžeš jí?
Já jí pomoct nemůžu.
Jsem mezi dvěma mlýnskými kameny.
Radši budeš pracovat pro tu zpropadenou kancelář
než hájit Wassiiny zájmy.
Jsi advokát, ale spravedlnost je ti fuk.
My dva nejsme ze stejnýho světa.
Ahoj, mami!
Ahoj! Vidíš mě dobře?
Ano, vidím tě.
Ty jsi ale vyrostl!
Jak ti to jde ve škole?
Dobře, mami. Mám dobrý známky.
Jsem na tebe hrdá. Bude z tebe pan Někdo.
Ukaž mi vysvědčení.
Mami...
Ano?
Musím ti něco říct.
Já už do školy nechodím.
Jak to, že nechodíš do školy?
Musím pracovat. Vydělávat peníze.
Co to má znamenat?
-Sestřenko, nemáme peníze. -Vždyť vám je posílám!
-Béké odešel. -Co?
Opustil nás.
Jsem teď na všechno sama. Děláme, co můžeme.
Angèle? Posloucháš mě?
Neplač, mami.
Omlouvám se.
Co je vám, paní?
Odteď mi můžete říkat slečno.
Mám dojem, že jsem byla na pohřbu.
Zpackanej život, přísahám!
To neříkejte. Máte dvě děti.
To je fakt.
Když jsem ho viděla, pochopila jsem, že pro sebe nejsme stvořeni.
Potřebovala jsem muže, co by mě chránil, ale on se mě bál.
U nás ženy chrání muže.
Naši muži nejsou stejní jako tady. Dokážou být tvrdí.
Před čím jste chtěla být chráněná?
Máte krásnou práci, kterou jste si zvolila.
Jste úspěšná a máte dvě krásný děti.
Muže máme milovat takového, jaký je.
Od mužů nemáme nic očekávat. Jen tak najdeme toho pravýho.
A co vy, Angèle, jak se máte?
Ujde to.
Arthur mi říkal, že jste se s Wassiou pohádaly.
Claire se mi o něčem zmínila, ale...
Není to moje věc.
Jen jsem vám chtěla říct, že máte mou naprostou důvěru.
A poděkovat vám za to, co pro Arthura děláte.
Děkuju.
-Paní? -Ano?
Myslíte, že byste mě mohla přihlásit?
Začíná to pro mě být důležitý.
Dobře. Zařídím to.
Děkuju.
Co to...
-Má úcta, paní. -Kdo jste?
-Co tady chcete? O co jde? -Angèle!
Vy se znáte?
Je moje přízeň! Jsme staří známí.
Viď, Angèle.
Pro ty lidi jsem dřív pracovala.
A dál?
-A teď jim dlužím peníze. -Vida! Díky.
Ztratili jsme kontakt.
Ale bohudíky...
Sheila nám pověděla o tvý nový práci.
-Jak to souvisí se mnou? -Nijak.
V tom případě odejděte, nebo zavolám policii.
Matko, promiňte. Opravdu.
Hezkej kluk!
-Jak se jmenuješ? -Ne! Mého syna vynechte.
Máte jim z čeho zaplatit?
-Ne. -Kolik vám dluží?
Zpočátku to dělalo 1 300 eur.
Ale úroky rostou.
Teď to dělá 2 000.
Dobře.
Moje firma šeky nepřijímá.
Dole je bankomat.
-Tady dole? -Ano.
Fajn.
Běžte.
Arthure, běž do svého pokoje.
Dám vám čas do konce týdne, abyste odešla.
Od téhle chvíle se nepřibližujte k mým dětem.
To je za odpracované hodiny v tomto měsíci.
Pojď, půjdeme.
Nemohlo to fungovat.
Ne, děkuji.
Takže vy jste paní Ouatarová.
Ne, žádný kolotoč. Zítra.
-Wassia se přiznala. -Jak to?
Na policii se přiznala, že ty náušnice vzala ona.
-Divné. Byla sympatická. -Sympatická, přesto zlodějka.
Angèle, to jsem já, Arthur.
Chtěl jsem ti říct... Vím, že nejsi zlodějka.
A Wassia taky ne, i když se na policii přiznala.
Volkman a společníci, dobrý den.
Poslouchám.
Počkejte, nezavěšujte. Paní!
Kam jdete? Paní!
Promiňte, ale mluvím s vámi!
Magistr Sarre tady není.
-Paní! -Je tu tvoje uklízečka, Edouarde.
-O co jde? -Jak daleko hodláte zajít?
Co je tohle za spravedlnost?
-Buďte tak hodná... -Já nejsem hodná!
Vy a vaše intriky, panáci v nažehlených oblecích,
ničíte život ženy a syna, kterým hrozí, že je vyhostí.
Ale nebojte se.
Dokážu, že její zaměstnavatelé jsou darebáci.
Stejně jako advokáti, kteří je zastupují.
-O kom mluvila? -O nikom, o chůvě Berthuisových.
Co znamená zmínka o vyhoštění?
Přiznala se ke krádeži, blbka!
Můžeme se vrátit k tomu, co nás zajímá?
Edouarde, kam jdeš?
Angèle! Angèle! Počkej!
Poslouchej mě, prosím tě.
Budu tvou kamarádku hájit.
Haló? Angèle?
Slyšíš mě?
Haló?
Odpověz mi!
Arthure? Pojď sem, chci ti někoho představit.
Arthure, to je Sanna. Bude se o tebe a o Mariuse starat.
Ahoj. Ty jsi Arthur, viď?
Můžeš Sanně odpovědět?
Jo.
Je trochu nesmělý.
Tohle jsou... To je klíč od služebních dveří, vedou do kuchyně.
-Dobře. -Můžete ho kdykoliv použít.
Proč bych se měla soudit? Teď už nemám šanci vyhrát.
Vaše doznání není všechno.
Můžeme zpochybnit způsob, jakým ho bylo dosaženo.
Máte povolení k pobytu, bývalé zaměstnavatele na své straně.
Dáme obhajobu dohromady.
Musela jsem hodně obětovat, než jsem dosáhla toho, co mám.
Nechci se vrátit. Chápete?
Naprosto, Wassio.
Udělám všechno, abych vám pomohl.
Dokažte jim, že nejsem zlodějka.
Ty náušnice se jen tak nevypařily.
Stačí jedna fotka.
Nevíš, jestli odjíždějí na víkend?
Neprovedly jsme toho už moc?
Není vhodné její případ ještě zhoršovat.
Běžte do parku. Čeká tam na tebe Angèle.
-Ahoj. -Jak ses měl, Arthure?
Tu máš, koupila jsem ti čokoládovou briošku.
Děkuju.
-Půjdeme do parku? -Jasně! Ale veď mě.
Tak jo.
Zůstaň tady s Mariusem, já si půjdu zahrát fotbal.
Vrátím se za čtvrt hodiny.
-Neboj, je to tamhle. -Za čtvrt hodiny ať jsi zpátky.
Platí.
-Chybělas mi. -Ty mně taky.
Poslouchej mě, Arthure.
To je vyloučený! Je o dva roky starší než já.
No a?
Jsem pro ni vzduch. Nepozve mě.
-Kdo říká, že tě musí pozvat? -To je směšný.
Prostě se tam vetře.
To je pro život užitečný.
-Wassia o tom ví? -Ne, ale je to skvělá příležitost.
Jestli máš jiný řešení, jsem jedno ucho.
Jdu si do parku zahrát se Simonem fotbal.
-Sám? -No a co?
-Dej na sebe pozor. -Prošel jsem školením.
Jak se máte? Máte dokumenty od svých bývalých zaměstnavatelů?
-Mám všechno. -Super, pojďme se posadit.
Paráda. Budou z tebe paf.
-Nemám z toho dobrej pocit. -Tu máš.
Co to je?
Rtěnka se třpytkami, holky to zbožňujou.
Nic neriskuj, jo?
Jasný.
S tímhle se ti nic nestane.
Máš mobil?
A nezapomeň. Holce polichoť.
Co ty tady děláš?
Chtěl jsem dát Caroline dárek k narozeninám.
Ale to je rozkošné! Bude překvapená.
Caroline, pojď sem.
Podívej, kdo přišel.
-Co chceš? -To je pro tebe.
Můžeš si ho rozbalit později.
Ty šaty ti moc sluší, padnou ti dokonale.
-Je mi líto, ale dovnitř nepůjdeš. -Proč, Caroline?
-Tohle není mejdan pro prcky, sakra! -Co je ti?
Přineseš jí dárek, a ona tě nechá přede dveřmi.
Když je to tak, pozvu tě sama. Pojď dál a vítej.
Ale...
Tys jim to řekla?
Je tam?
To snad ne.
Paule?
Paule, můžeš sem jít? Budeme krájet dort.
Co tady děláš?
Hledám toalety.
-Jsou na konci chodby. -Děkuji, Claire.
Ty jsi vážně andílek.
-Haló? -V krabičce nic není.
-Víš to jistě? -Jo, jistě.
Museli je dát jinam.
Co já vím!
Mohly by být v koupelně nebo v kanceláři.
-Nemůžu šmejdit všude. -Co hledáš?
S kým to mluvíš?
-S nikým. -Nikým?
Haló, Arthure? Hrome!
Myslíš, že jsem blbá? Přišel jsi sem čmuchat.
Nemám pravdu?
Kdepak.
Dej mi svůj telefon. Zavoláme na poslední číslo.
Moje rodiče to bude zajímat.
Dělej!
Co to na mě zkoušíš?
Zlato? Kde vězíš? Všichni se po tobě shánějí.
Mohli bychom si spolu dát čouda.
Máš cíga? Já jsem na suchu.
-Tak co je s tebou? -Jo, už jdu.
Pojďte! Ty taky, pojď.
-Tak co, už jsi skončil? -Ne.
Něco pro mě uděláš.
Dokázal to!
Povedlo se mu to!
Jo!
Nazval bych to profesionálním podfukem. Co vy?
Bravo, ty můj kluku klukatá!
-Jak bylo na fotbale? -Super, dal jsem gól.
Proč jsi mi neřekl, že jdeš na párty ke Caroline?
Mluvila jsem s Claire.
Nechtěl jsem, abys to věděla.
A proč?
Jsem do Caroline zamilovanej, a tobě do toho nic není.
I když mi do toho nic není, jsem tvoje máma.
A musím vědět, kde jsi.
Rozumíš?
Donchuane.
Pojď mi dát pusu.
Co je to za náramek?
-Je od Angèle? -Ne, není od Angèle.
Dej mi svůj mobil.
Dej mi svůj mobil!
Zakazuju ti se s ní vídat. Je to jasný?
O NĚKOLIK TÝDNŮ POZDĚJI
PŘEDVOLÁNÍ K SOUDU
Pořád jsi v kontaktu se svou uklízečkou?
Proč? Už pro mě nepracuje.
Berthuisovic chůva dala Berthuisovy k soudu.
-Jo? -Hřáli si na prsou hada.
Mám jiné věci na práci.
Je to tvůj případ, tak ho dotáhni.
-Dobře. -A navždy to smaž.
Buď bez obav.
Spoléhám na tebe.
A hotovo.
Tohle všechno mám říkat?
Budeš muset.
"Vezměte v úvahu následující dokumenty,
které dosvědčují, že zaměstnavatelé neproplatili
nárok na dovolenou za dva roky..."
"Tyto žádosti doplňují žaloby, které podáváme
proti manželům Berthuisovým za následující skutky..."
-Vrať mi to! -Ne, ne.
Už to máš v hlavě.
Vždyť to ani nečtu.
Proč si nemůžu vzít talár?
-Nejsi advokátka. -Proč tedy hájím Wassiu?
Protože jste ze stejné branže.
To je hnus.
Co tu děláš?
-Instruktáž. -Aha.
-Chceš potopit Berthuise. -Koho? Berthuise?
-A obětovat kariéru. -Nepřeháněj.
Když to nedopadne, okamžitě poletíš.
Někdy je třeba riskovat.
Dobrý den.
Tu cigaretu, prosím.
Máme stát vedle ní?
-Doufám, že tu nestrávíme půl dne. -Dvacet minut.
To by šlo.
Můžete jít dál.
Dobrý den.
Nyní přejdeme k případu Ouatarová versus Berthuisovi.
Na vaši žádost vás vyslechneme.
Vážená paní předsedkyně,
12. prosince vstoupili manželé Berthuisovi
do sporu s paní Ouatarovou z těchto důvodů:
protiprávní propuštění spolu...
s křivým obviněním a morální újmou.
Paní Ouatarová si přeje náhradu za utrpěnou újmu
a žádá soud,
aby zaměstnavatelům uložil zaplatit následující částky...
-To je směšné! Ukradla nám šperky! -Pane, ztište se!
Když dovolíte...
-Máte slovo. -Dobrá.
Jak se uvádí v policejním protokolu,
paní Ouatarová se ke skutku přiznala.
Tedy ke krádeži náušnic v hodnotě 6 800 eur
manželům Berthuisovým. A ti pouze žádají,
aby bylo potvrzeno závažné pochybení
a propuštění paní Ouatarové uznáno za oprávněné
bez nároku na odškodnění.
Paní Ouatarová, vy odmítáte předkládanou verzi faktů?
-Ano. -Ujměte se tedy slova.
Paní Ouatarová fakta rozporuje, neboť se doznala pod nátlakem.
Ovšem. Jak jinak.
Dodnes žádná námitka vznesena nebyla, nemohu k ní přihlédnout.
Chcete předložit další důkazy?
Důkaz jsem vám poslala na poslední chvíli. Fotku.
Nerozumím.
Jakou fotku?
Byla zaslána i vám, stejně jako paní soudkyni.
Mám ji, skutečně.
Co se děje? Vše ok?
Můžete se přesvědčit, když se podíváte...
přes lupu.
Caroline Berthuisová 2. února 2022, v den svých 12. narozenin,
čili až po údajné krádeži,
má v uších náušnice, které jsou shodné s náušnicemi její matky.
-Vidíte? -Ano, skutečně.
Ostatně v přítomnosti Claire a Paula Berthuisových, jak vidíte na fotce.
Co je to za hovadiny? Kde se vzala ta fotka?
-Nechápu. -Mám ještě jednu.
Můžu se podívat? Díky.
Tak reagujte! Neměli jsme přístup k...
Ticho!
Poslyšte, pane Berthuisi...
Myslím, že jsem udělal chybu. Mám ten mail.
Jen jsem si ho nevšiml.
Paní předsedkyně.
Vzhledem k naléhavé situaci paní Ouatarové,
která je už týdny bez příjmu,
a vzhledem k předloženým nezvratným důkazům...
Vezměte v potaz další dokumenty
prokazující neproplacení dovolené za dva roky,
nevyplacení měsíční výpovědní lhůty
a odstupného, na něž má paní Ouatarová nárok.
Tyto požadavky doplňují žaloby,
které vznášíme proti manželům Berthuisovým
za křivé obvinění,
morální újmu a neoprávněné propuštění.
Obviňují vás z neoprávněného propuštění,
křivého obvinění a morální újmy. Co nám k tomu řeknete?
Pane Berthuisi!
Panebože, Angèle je v televizi! Mluví o nás!
Angèle je v televizi!
Pojďte sem!
Mluví o nás!
Ten případ je příležitost upozornit na tyto ženy,
které s vámi sdílejí váš každodenní život,
a přitom jsou stále neviditelné.
Starají se o vaše ratolesti,
ale málokdo ví, za jakých podmínek žijí.
Dnes se bez těchto žen neobejdete.
Obětují se pro své rodiny.
Leckdy žijí odloučeny od vlastních dětí, abyste mohli pracovat.
Nejsou to obyčejné ženy, jsou to královny.
Mluvím jejich jménem.
Dámy, nastal čas, aby byla uznána vaše práce, vaše práva.
Aby přestalo tohle pokrytectví.
Aby královny byly respektovány a lidi se vám odvážili podívat do očí.
-Ano, Henri? -Cos to udělal?
-Zvoral jsem to. -Zvoral?
Přicházím o největšího klienta kvůli bachařce!
Není to bachařka, ale hlídačka.
-Díky za všechno. -Já děkuju tobě.
-Poděkuj taky Edouardovi. -Provedu.
Brzy na shledanou, sestřičko.
Máte živnostenské oprávnění, magistro N'Diayeová?
-Hledám spolupracovníky. -Vyhodil tě?
Dal jsem výpověď.
-Vážně? -Jo.
Udělám se pro sebe.
Dobře.
Tak co, magistro N'Diayeová?
-Ale já nejsem advokátka. -Ale mohla bys radit.
-Radit? Komu? Tobě? -Ano!
Chceš říct, že bych byla tvůj zaměstnanec?
-Společník, to zní líp. -Společník?
-Fifty-fifty. -To je k vyjednání.
Pozor. Když jde o kšeft, jsem neodbytná.
Já vím.
Ustup.
Uhrančivý pohled.
-Hadžime. -To je ono!
Do toho, Arthure!
Chyť ho! To je ono!
-Chceš vodu? -Ráda.
Děkuju.
Vrátila jsem ti do kabátu mobil.
A tu máš.
Je tvůj.
Jsi už velký kluk, a tak bys měl vědět,
že jsme se s tátou rozvedli.
Můžeš s ním trávit čas u něj.
Ale on bydlí daleko.
Ano.
Můžeš u něj zůstat déle o prázdninách.
A až budeš mít narozeniny...
Říkala jsem si, že bychom mohli povečeřet všichni tři.
S tátou.
Co ty na to?
To máme 300, 320, 340.
Sedí to?
Prosím, paní.
Děkuji.
Spočítal to tentokrát dobře?
Arthure!
-Jak jsi věděl, že jsem tady? -Je přece pátek!
-Jsi tu sám? -Řekl jsem, že jdu za kamarádem.
-Pán je filuta. -Už nemám žádnou chůvu.
Fakt? Emancipuješ se?
-Jo. Máma mi důvěřuje. -Ale neměla by.
Pořád jsi s Edouardem?
-Jo, pořád. -A co práce?
S Edouardem možná budeme pracovat spolu.
Pomáhat ženám, jako je Wassia, zlepšit jejich situaci.
To je dobře. A dostaneš doklady?
Časem ano.
Dobrá zpráva pro Moussu.
Kam máš namířeno?
-Chtěl jsem jet domů. -Pojď, doprovodím tě.
-Jako za starých dobrých časů? -Přesně tak.
Viděl jsem se s Caroline. Asi chce se mnou chodit.
To je skvělý!
Nemůžu tomu uvěřit!
Mezi námi, jaká je?
-Je hodná? -Jo.
Ty ses zabouchl?
Mám ji docela rád.
To není možný! Ty ses zabouchl!
Pojď, prozradím ti něco o holkách.
České titulky Yveta Kasalická Iyuno 2023