‎Piesa a fost un punct de cotitură ‎pentru noi.
‎Inventam povești despre crime,
‎cluburi de noapte, ‎iubite care arătau a băieți
‎și, dintr-odată, ‎totul a devenit o experiență personală
‎și a fost frapant.
‎Oricât de încrezători am fi fost,
‎tot credeam că am avut noroc ‎cu primul album,
‎iar acesta a fost momentul ‎în care am știut că totul va fi bine.
‎The Killers sunt o trupă distinsă ‎cu numeroase Discuri de Platină.
‎Au început să lucreze ‎la albumul‎ Sam's Town,
‎după ce primul le-a propulsat cariera.
‎După acel succes răsunător, ‎au resimțit presiunea de a-l obține.
‎Sam's Town ‎a fost lansat în 2006,
‎cu primul single „When You Were Young”.
‎Ambele au câștigat Discul de Platină.
‎Sunt Hrishikesh Hirway. Bun venit la ‎Song Exploder: Dincolo de piese.
‎UN SERIAL DOCUMENTAR ORIGINAL NETFLIX
‎Vreau să vă aud minunatele voci!
‎Primul nostru album, ‎Hot Fuss,‎ a fost un succes răsunător.
‎Compusesem niște piese importante,
‎dar era ciudat, pentru noi părea firesc.
‎Vă mulțumim tuturor ‎fiindcă ne-ați ascultat și acceptat!
‎Suntem mândri să fim aici!
‎A fost foarte palpitant.
‎Atunci ne-am făcut pașapoartele.
‎Am călătorit peste tot.
‎Am avut circa 400, 500 de spectacole.
‎Turneul a fost epuizant,
‎eram încântați, era ceva nou
‎și ne câștigam traiul din asta.
‎Asta era ocazia noastră.
‎Proveneam din clasa muncitoare.
‎Știm că e un lucru rar.
‎Dar am fost încrezători ‎să încercăm ceva nou.
‎A fost printre ultimele turnee ‎cu ‎Hot Fuss.
‎Scriam piese la probele de sunet.
‎Simțeam nevoia să începem un nou album.
‎Stabilisem câteva acorduri ‎cu luni în urmă.
‎Multe idei apar ‎dintr-o progresie de acorduri
‎pe care încerci s-o retușezi ‎și apoi se conturează.
‎Aceea a fost aproape accidentală.
‎S-a prins la sfârșitul repetiției, ‎aproape de sfârșitul nopții.
‎Mark se juca cu o linie de bas.
‎Dave a vrut să încerce. A adăugat nota.
‎O terță a devenit o cvartă ‎datorită sugestiei sale.
‎Se prostea cu o terță.
‎I-am zis: „Super! ‎Ia-o de la capăt și cu astea două!”
‎Acele prime acorduri ne-au trezit.
‎Să ai patru oameni într-o asemenea armonie
‎și să poți descoperi universul ‎pentru o secundă
‎este un lucru magic și suntem norocoși
‎să ni se întâmple asta.
‎Da.
‎Ne-am bucurat că putem lăsa ‎în urmă ceva bun.
‎A urmat truda.
‎La acea vreme, unii credeau ‎că suntem britanici.
‎În turnee, ne-am dat seama ‎că provenim dintr-un loc diferit
‎și eram nerăbdători să ne întoarcem.
‎Mulți cred ‎că Vegasul e un loc extravagant…
‎fiindcă vizionează ‎Marea Mahmureală ‎și cred că așa e Vegasul.
‎Dar noi redăm Vegasul cu totul diferit.
‎Știm unde găsim mâncare ieftină.
‎Numai localnicii știu.
‎E mai ușor să te inspiri din experiențe.
‎Conduci pe străzi cunoscute,
‎ai amintiri acolo.
‎Cred că toate acestea s-au strecurat
‎în tot albumul.
‎Linia chitarei sună ca deșertul.
‎- Partea aceea n-a fost pentru clape? ‎- La început, da.
‎Țin minte că piesa avea nevoie de o tușă.
‎Ți s-a părut prea suavă
‎când o cântam la clape.
‎Nu ți-a plăcut.
‎- La chitară a fost perfectă. ‎- La chitară…
‎- „Așa mai merge!” ‎- ...părea că acolo îi e locul.
‎Deșertul e misterios.
‎Ne-a făcut să înțelegem
‎cât suntem de legați de acest loc.
‎Voiam să transmitem asta prin acel disc.
‎Când lucrezi la un disc, există un motiv ‎pentru care lumea vine la tine
‎pentru o schimbare.
‎Ca producător, trebuie să-ți dai seama…
‎…care e stilul lor
‎și ce direcție vor să urmeze.
‎Toți avem idei diferite,
‎dar ei au lucrat la albume ‎care ne-au plăcut.
‎Producătorul e greu de ales.
‎Nu prea știi ce contribuție își va aduce,
‎până nu înregistrezi albumul.
‎Au lucrat la albume ‎care ne-au plăcut, cum ar fi ‎Violator.
‎Acolo a părut să meargă bine, așa că…
‎Ne place muzica pop ‎și stilul lor e foarte pop.
‎Voiau să fie cea mai bună trupă din lume
‎și să încerce lucruri noi.
‎Voiam să-i impresionăm,
‎să le arătăm că suntem buni
‎și cred că asta ne-a ajutat.
‎Brandon e genial.
‎Noi lucram... El stătea așa.
‎Afară e o poză cu Flood, ‎Lou Reed și Brandon,
‎descriindu-l pe Brandon.
‎Flood și Lou Reed discută, ‎iar în spate, Brandon...
‎e îngrijorat, cu mâna la bărbie, ‎se gândește la tot.
‎Când începi să compui versurile?
‎E un alt moment ciudat, ‎îmi vine inspirația imediat.
‎„Nu arată ca Iisus, ‎dar vorbește ca un gentilom,
‎cum îți imaginai în tinerețe,” ‎este din prima zi.
‎Am avut cu ce să lucrez fiindcă aveam…
‎un fundament.
‎Cred că asta m-a îndrumat…
‎spre restul albumului.
‎Îți tresară urechile când auzi „Iisus,”
‎apoi auzi fraza melodică a chitarei.
‎Îți oferă multe emoții diferite.
‎- Nu e ceva evident. ‎- Nu, iar asta face piesa genială.
‎Știam că ideea de izbăvire va fi oferi ‎un soi de continuitate.
‎Avea legătură ‎cu lucrurile prin care treceam.
‎Excesul și dezmățul din rock and roll
‎au fost idealizate ‎și glorificate pentru mult timp.
‎Am fost împinși în asta. Mi-am dat seama ‎imediat că nu e pentru mine.
‎Aveam 24 de ani când am scris piesa.
‎Încercam să-mi dau seama cum stă treaba.
‎E un sunet de coardă pe sintetizator, ‎dar există și corzi reale, nu?
‎- Combinate. ‎- E un amestec.
‎Le-am combinat.
‎Când v-a venit ideea?
‎În Vegas. Cele două fete de la UNLV?
‎Nu era iubita lui Mark atunci?
‎Poate a devenit mai târziu. ‎Nu-mi amintesc. Nu din asta.
‎Una era fosta mea iubită.
‎Era ceva de familie pe atunci, ‎toți erau din Vegas
‎și nu angajau pe cineva ‎din orchestra LA Symphony.
‎Aveam niște bani, timp de înregistrare
‎și ne întrebam ce să facem.
‎A fost prima oară când înregistram ‎într-un studio real.
‎Voiam să cântăm pe stadioane.
‎Pe atunci, nu era la modă
‎să vrei o asemenea amploare.
‎- Era împotriva ambiției. ‎- Da.
‎Flood și Moulder ne-au învățat ‎despre dezvoltarea melodiei,
‎se aude o parte nouă ‎care reiese la al doilea vers.
‎Eu și Mark am înregistrat asta ‎la microfon,
‎apoi am trecut-o ‎prin dispozitivul Putney adus de Flood.
‎Putney e un sintetizator foarte ciudat.
‎E unul dintre primele modele.
‎Îmi place că nu are butoane.
‎Trebuie să folosești urechea.
‎Totuși, mulți cred ‎că e un joc de război cu nave,
‎dar aici se adună tot ce intră și ce iese.
‎Dacă vreau să adaug o reverberație,
‎pot face asta.
‎Scot sunetul original.
‎Nu știu niciodată cum va fi sunetul.
‎Ca să mascăm faptul
‎că Brandon face parte din asta,
‎Mark cântă cu el, ‎apoi trece înregistrarea prin Putney…
‎Adaugă un alt timbru
‎care te face să zici:
‎„Știu ce e asta,”
‎apoi îl poți adăuga mai departe.
‎Adaugă mai multă reverberație
‎și poate ajunge pe fundal.
‎Vorbiți-mi despre ce urmează în proces.
‎Până atunci, ne doream ‎să avem o melodie
‎dintr-o bucată, mai mult punk rock,
‎dar Brandon a avut o idee ‎pentru dublarea tempoului.
‎E partea în care clădirea se prăbușește,
‎în care ursul atacă și trebuie ‎să pari fioros, când ridici brațele.
‎Când ajungi la dublarea tempoului, ‎acea parte pare mai impunătoare.
‎Când ați intrat în studio, piesa era gata?
‎Totul în afară de punte.
‎Da, în afară de punte.
‎În acest caz, rolul punții era
‎de a evoca o parte mai sinceră, ‎mai sensibilă…
‎a melodiei, fără a fi prea impunătoare,
‎prea dezagreabilă.
‎Când am văzut unde duce energia,
‎m-am gândit că ar ieși super ‎dacă am combina lumea lui Springsteen
‎cu Depeche Mode.
‎Avem o gamă descendentă.
‎E o trimitere evidentă la „Born to Run.”
‎Speram să facem ceva nou...
‎combinând acele două idei,
‎stilul new wave și rock clasic american,
‎iar linia descendentă spre punte este
‎cea mai comună parte cu muzica lui Bruce.
‎Îmi place ieșirea din punte.
‎Când spune „just a little while” ‎este preferata mea,
‎apoi cânt partea lentă la chitară.
‎E o notă neobișnuită pentru un solo.
‎E o septimă.
‎Apoi începe cu o noime.
‎Cred că asta o face unică.
‎Ne place jazzul.
‎Nu ai face așa ceva în mod normal.
‎Pe linia melodică am surprins ceva,
‎o parte a melodiei care nu mai apare.
‎Partea asta.
‎Da. Asta e o altă...
‎În noaptea aia am luat LSD.
‎Aici, Flood și Moulder au fost decisivi.
‎Cineva trebuie să te refuze.
‎Așa!
‎Am salvat-o...
‎- De la obscuritate. ‎- ...din coșul cu reduceri.
‎Slavă Domnului ‎că n-a ajuns în versiunea finală!
‎Uitasem de ea.
‎- Cum ai primit-o? ‎- Cum a ajuns la tine?
‎Să-i luăm laptopul!
‎Cum rămâne cu titlul albumului, ‎Sam's Town?
‎Cum să explic asta lumii?
‎Există cazinouri mari și...
‎- Săli de cartier. ‎- Da.
‎Le numesc cazinouri de cartier.
‎Am crescut cu ele.
‎Au fost o constantă în viața mea.
‎Nu pot să vă explic. ‎Mergeam acolo de Crăciun,
‎la micul dejun, în drum spre săniuș,
‎unde locuiește Ronnie acum, ‎pe Muntele Charleston.
‎Când am părăsit Vegasul
‎pentru prima dată, după mult timp,
‎ne-a făcut să ne gândim la acasă.
‎- A devenit simbolic. ‎- Da.
‎Mama lui a fost ospătăriță patru ani.
‎Toți avem unchi sau părinți ‎care au lucrat acolo.
‎Pentru noi e normal.
‎E locul de care eu și Brandon ne simțim ‎cel mai atașați.
‎Chiar dacă nu e un Sam's Town propriu-zis, ‎asta e versiunea noastră.
‎ULTIMELE VERSURI
‎Nu arată deloc a Iisus
‎Dar seamănă mai mult decât credeți
‎Care e sensul ultimului vers?
‎Un mântuitor poate apărea ‎sub diferite forme.
‎Adică…
‎cred că toți i-am avut ‎pe acei oameni în viața noastră.
‎Îți imaginezi că piesa e autobiografică?
‎Da, în mare parte a timpului.
‎Se referă la bărbatul care voiam să devin.
‎Sunt eu, la 24 de ani, știind că...
‎încă n-am ajuns acolo,
‎dar care speram ‎că voi ajunge unde trebuie.
‎Și acum? Crezi că ești pe-aproape?
‎Simt că da. Soția mea asta crede.
‎Ajungem și acolo. E un întreg proces.
‎Era o melodie matură la acea vreme.
‎Acum mă regăsesc mai mult în ea,
‎acum că devenim cei ‎despre care ar putea fi vorba.
‎Cred că atunci ne-am maturizat puțin.
‎Am simțit că ne îndreptăm spre ceva ‎mai serios, mai important.
‎Într-un fel, ne-a unit și ne-a consolidat.
‎Exact!
‎Urmează melodia „When You Were Young” ‎a trupei The Killers.
‎Subtitrarea: Ramona Coman