I TIDIGARE AVSNITT...
Man har hittat en kropp.
-Fan. -Herregud.
-Det är min son. -Vi lämnade honom.
Vart försvann ni igår?
Du vet ingenting! Ingenting!
Vi bär ansvaret.
-Jag vet! -Ta det lugnt.
-Det här är er nya chef. -Covid-Mandy?
Har du berättat för nån?
Inte? Gör inte det.
Vi kan fortfarande gå till polisen.
Han låg i bagaget mitt ute i ingenstans.
Max kommer att tro oss.
-Vi behöver en ny kriminalare. -Mig?
Mandy Thomas. Följ med oss.
Tekniska har hittat ett kreditkort i skogen.
Om vi bara har is i magen...
...och håller ihop...
...så löser det sig.
Jag vet vad ni har gjort. Jag vill ha pengar.
Du kommer att bli sen.
Jag kan köra dig.
Mår du bra?
Är det Tamsin?
Det går över. Låt henne bara vara.
Och funkar inte det packar vi väskorna och rymmer.
Du och jag. Nånstans varmt.
Barnen får rå om sig själva tills de fyller 30.
-Låter det bra? -Det låter fantastiskt.
Kom nu.
Älskling? Anna?
Vi ska höra alla för att få veta mer om Jack.
Jag kan inte medverka under ditt förhör.
Jag har bara 200 pund.
Jag kan inte betala nån utpressare.
Vi måste berätta för Max.
Det kan vi inte. Vi var överens.
Vi har ändrat oss. En person dog, Nancy.
Vi är skyldiga till dråp!
Jag tänker inte hamna i fängelse igen.
Max kommer att märka att det är nåt.
Tror ni att Mandy skickade meddelandet?
Det kan vara vem som helst.
Jag kollar personalregistret. Numren kanske står där.
-Vet du vad Mandy sa till polisen? -Nej.
-Såg hon oss skulle vi vara gripna. -Inte om hon vill ha pengar.
-God morgon. -Hej.
Gareth sa att polisen ska höra alla.
Jag behöver kaffe.
-Tänk om det är Tish... -Hon skulle inte göra nåt sånt.
Hon såg oss tillsammans med Jack.
Om det inte är Tish så kommer hon att berätta för polisen.
-Jag ska prata med henne. -Och säga vad?
-Jag vet inte. Känna henne på pulsen. -Det är för riskabelt.
Louie? Polisen vill prata med dig.
Jag tänkte att du kunde börja.
Du också, Tish. Det är polisförhör där uppe.
Det är ren formalitet.
-Tish? -Ja?
Miss Hopkins? Kan ni komma med här?
Du ska in hit, Louie.
-Hej. Är det Louise? -Louie.
Kan du slå dig ned, Louie?
Jag är kommissarie Holland. Du känner väl kriminalinspektör Price?
-Du är visst släkt med Jack Evans? -Han är min brorson. Eller var.
Jag beklagar sorgen.
Vi känner ännu inte till hur mr Evans dog-
-och förhör därför alla för att få en bild av vad som hände.
Vi börjar med festen. Vilken tid anlände du?
Jag åkte hem för att byta om-
-och var tillbaka runt halv åtta.
Pratade du med mr Evans under kvällen?
Ja, han kom till vårt bord.
-Vad pratade ni om? -Det var mest kallprat.
Var Jack alkoholpåverkad?
Ja, han var full, men inte...
Inte aspackad.
-Drack du alkohol? -Nej, min far var alkoholist.
Det har väl påverkat mig.
Lustigt att jag fick jobb på ett bryggeri.
Tror du att Jack var påverkad av droger?
Det kan jag inte uttala mig om. Min gräns går vid hostmedicin.
Han hade tagit kokain. Kanske annat också, vad vet jag.
-Såg du honom ta droger? -Jag känner igen tecknen.
Vet du om mr Evans använde partydroger?
Ja.
-Nåt receptbelagt? -Jag vet inte.
-När gick du från festen? -Jag vet inte.
Runt midnatt.
Var befann sig mr Evans då?
Det tänkte jag inte på.
Fast...jag tror att han var där inne.
-Kanske vid baren. -Tillsammans med vem?
Jag vet inte.
Såg du mr Evans prata med nån när du gick?
Nej.
Bara kör, Nance.
Vi satte oss i bilen. Jag körde hem alla.
Och med alla menar du Anna, Louie och Catrin?
Det stämmer.
Minns du sista gången du såg din brorson?
-Louie? -Ja, han stod i baren.
-Vad tror ni hände? -Det är det vi vill fastställa.
Var det en hjärtinfarkt? Ni måste ha nån teori.
Inte ännu. Men jag försäkrar att vi ska komma till botten med det.
Det var inte jag som var i skogen.
Nån tog min väska. De borde leta rätt på den personen.
Det är sant. Jag lovar.
-Okej. -Jag känner ingen som har dött.
Det är helt obegripligt.
För några dar sen var allt precis som vanligt.
Och nu är han borta. Raderad.
Jag vet att han var en fjant, men det är så brutalt.
Mår du bra?
Varför gillar folk inte mig?
För att du bråkar. Och du dömer folk.
Du serverar maten riktigt fientligt.
Mormor säger att livet är en tävling.
Du har större chans att vinna om du friterar pommes ordentligt.
Tydligen gick Mandy hem tillsammans med Martin.
Han med sina utslag... Kan vi få kompensation för chocken?
-Bryggeriet har skyldigheter. -Det här är Wales, inte L.A.
Ta det inte personligt, men kan du svassa iväg nu, Gwen?
-Har nån pratat med Tish? -Hon gick hem efter förhöret.
-Hon har väl inte sagt nåt? -Det är som om hon undviker oss.
Hon kanske skrev sms:et.
-Nej. Det är inte likt henne. -Låter det så nu?
Jag kollade i personalregistret. Numret fanns inte med.
Då har de en mobil med kontantkort.
Det måste vara nån i personalen.
-Jag svarar på sms:et. -Nej, Anna.
Vi måste köpa oss tid om vi ska ta reda på vem det är.
Vem är det? Vad pratar du om?
Det är ingen bra idé.
-Hej. -Hej.
-Är det din chef? -Ja. Hon är helt okej.
Men jag vill inte ha henne som fiende.
-Har du haft det bra? -Inte direkt.
-Förlåt. -Det gör inget.
Du är glad över jobbet.
-Gick förhöret bra? -Ja.
Men en tjej gick hem direkt efteråt. Tish Hopkins.
Är allt som det ska? Vi blev oroliga för henne.
Oroliga?
Vi undrade bara om allt var bra.
Hon var inte vidare hjälpsam. För full för att minnas särskilt mycket.
Var det nån som såg Jack gå?
-Älskling. Det kan jag inte säga. -Det är mig du pratar med.
Det snackas om befordran på jobbet. Jag måste sköta mig exemplariskt.
-Vem skulle jag prata med? -Jag kan inte riskera nåt.
Okej.
Vi ska ha genomgång ikväll. Jag är inte hemma på några timmar.
Jag släpper av dig först.
Bara det här, tack.
Sannolikt hade Jack sällskap av nån i skogen.
Vi fokuserar på vem den personen kan vara.
I väntan på obduktionsrapporten gör vi en tidslinje över festen.
Bryggeriets övervakning är kass, så kolla sociala medier.
Alla Facebook-bilder, Instagram-inlägg och selfies.
Vi gör ett stort kollage.
Nu ser vi till att få det här löst. Tack.
Griff. Hör av dig till tekniska igen angående mobilen. Jag behöver den.
-Okej. -Max?
Hur mår din fru?
Jo, bra, antar jag. Hon är lite chockad.
Hon kan ge insyn i bryggeriet, så nyttja det.
Se om du kan få reda på vem Jack var med.
-Är det bra med barnen? -Ja.
Kom och sätt dig.
-Vad säger de på jobbet om Jack? -Det skulle vi väl inte prata om?
Han var dragen. Folk tror att det var en överdos eller en dålig produkt.
Han var inte ensam den kvällen.
Mandy Thomas blev bestulen på sin väska.
Den som tog den var i skogen tillsammans med Jack.
-Vet du vem det skulle kunna vara? -Nej.
Stod han nån nära?
Nej, han höll sig för sig själv. Vi såg honom knappt.
Pappa. Du fick brev idag. Du missade din hemleverans.
Tamsin har utegångsförbud. Öppnade hon inte?
-Hon kanske vill hämnas. -Den är på nummer tolv.
-Hämta den. -Varför ska jag göra det?
Är det mammas födelsedagspresent?
Ja. Och jag äter, så...
Tjuvkika inte. Och kolla inte upp avsändaren.
-Du slår väl inte in paketet själv? -Skulle det vara nåt fel med det?
Mamma?
Arwel.
Jag... Jag visste inte vart jag skulle ta vägen.
De säger inget.
Jag är hans pappa.
Jag har rätt att få veta.
Jag frågar som din vän...
...och som far.
Jag måste få veta vad som har hänt med min pojke.
Vi undersöker vad han gjorde där.
Det är allt jag kan säga.
-Har ni hittat hans mobil? -Nej. Men vi letar.
-Är Jacks mobil borta? -Har vi några näsdukar?
Tack.
-Kan han ha tappat den i skogen? -Kanske.
-Har du nån hos dig? -Nej, herregud.
Det sista jag behöver är nån som bölar där hemma.
Förlåt att jag stör.
Jag behövde känna att jag faktiskt gör nåt.
Labbrapporterna kommer om några dar. Då vet vi vad som hände.
Men inte varför.
Jack Evans död chockar hela samhället.
Sist han sågs vid liv-
-var här när bryggeriet hade 100-årsjubileum.
Polisen vill nu att alla som har sett Jack hör av sig och...
-Jag ville titta. -Jag är så trött på det.
Men det är inte jag.
Det här är kommunens hjärta-
-och alla är chockade...
Jag tänker på hur det skulle vara att förlora Ryan eller Tam.
-Tror du att han led? -Det låter som om han var rätt borta.
Ingen ska dö ensam på det viset.
Vi kommer att lösa det. Oroa dig inte.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig också.
5 000 i kontanter, annars berättar jag för polisen.
Vem var det?
-Anna? -Det var bara skräp.
-Fan. Förlåt. -Vem är det?
Det är Louie. Bäst att jag svarar.
-Anna? Anna? -Ja.
-Såg du svaret? -Ja. Vänta, det är Cat.
-De har svarat. -Jag vet. Jag har Louie på tråden.
-Vi borde ringa Nancy. -Vänta. Det är Nancy.
-Såg du sms:et? -Ja, alla har läst.
Vi måste nog ge dem pengarna.
-Menar du allvar? -Tänk om de vill ha mer.
Utpressare ger sig inte.
-Jag har inte 5 000! Inte ens 1 000. -Vad ska vi göra, då?
Vi kan inte göra nåt nu. Vi sover på saken.
-Vi tar ett beslut när vi är pigga. -Jag kan inte sova!
Det är en sak till. Jacks telefon är borta.
-Är den i bilen? -Nej.
-Är du säker? -Ja. Den måste vara kvar i skogen.
-Det här börjar urarta. -Är allt som det ska?
-Jag måste gå. -Vi hörs imorgon.
-Vad är det som händer? -Louie har det jobbigt.
-Vill du åka dit? -Nej, hon har lugnat ned sig.
Kom och lägg dig.
Jag sa ju att jag inte har råd.
-Vad ska vi då göra? -Vad tror du?
Louie har rätt. Vi har inget val.
Alla mina besparingar är bundna i Richards investeringar.
Jag har bara några hundra på kontot.
-Ska jag be Arwel om ett lån? -Nej, för Guds skull.
Titta inte på mig.
Vi har lite pengar. De skulle gå till en semester.
-Hur mycket? -4 000, kanske. 4 500.
Jag kan ta resten på kredit.
Jag mår så dåligt över det här. Jag lovar att betala tillbaka.
Jag med. Jag kommer på nåt.
Obduktionsrapporten kommer först imorgon. Det hade blivit nåt fel.
Hur kallt var det den natten? Kan han ha förfrusit?
Nej, han var fullt påklädd.
Har man hypotermi brukar man klä av sig. Då skadas nerverna.
Man tror att man är överhettad och så fryser man ihjäl.
Paradoxal avklädning. Det heter så.
Vetenskap är märkligt.
Vi behöver söka igenom Evans hem efter mobilen.
-Kolla om vi kan få medgivande. -Ja, chefen.
Mina ungar brukade leka i den där skogen.
Att gå igenom skogen är för farligt. Han tog förmodligen den här vägen.
Där finns ingen kamera eller övervakning, men det finns en pub.
Nån kan ha sett honom gå förbi. Och om han hade sällskap.
Och han kan ha tappat mobilen på vägen.
Bra. Kolla upp det.
Och köp med dig fläsksvålar till mig. Fläsksvålar.
-Ursäkta. -Det är ingen fara. Låt det vara.
Du ska vara hemma. Ursäktar du?
-Vem är du? -Harri. Från skolan.
Tamsin har utegångsförbud, Harri.
-Mamma. -Gå nu.
Vad pinsam du är. Varför gjorde du så?
-Du ska vara hemma, inte flirta. -Lägg dig inte i.
Sätt dig i bilen. Sätt dig i bilen!
Hallå? Jag kör inte Uber.
Det är en förhistorisk kamera, men den funkar.
Det tror jag åtminstone. Jag har aldrig behövt kolla.
-Sugen på att köpa en pub? -Mina föräldrar ägde en pub.
-De sålde den på 90-talet. -I rättan tid.
Kriminalinspektör Price.
-Max. Det går livat till hos Evans. -Arwel?
Jag behöver din charm och diplomati. Okej?
Okej, jag löser det.
Beklagar, men jag måste ta med din hårdvara.
-Handlar det om Evans grabb? Ja. Känner du honom?
Nej, men jag gick i skolan med Arwel.
Han spelade alltid så tuff, men jag såg igenom det.
-Vad menar du? -Han grät på toaletten en gång.
Han tjöt ordentligt då han inte ville gå hem.
Han är precis som vem som helst.
Jag ska hämta hårddiskarna.
-Jag har inte tid för trams. -Släpp ut mig.
Du stannar hemma, ensam, tills jag kommer hem. Hör du det?
-Hör du det? -Ja!
Du blir aldrig befordrad. Du är en nolla.
Lunchrasten är en timme.
Förlåt. Problem där hemma. Du vet hur det är.
Fick du tag i pengarna?
-Jag bara skakar. -Vi har fått ett nytt sms.
De vill hämta pengarna under bron ikväll.
Jag vill bara att det är över.
Nej, ni hör inte på. Det är slöseri med tid.
Ni borde ta reda på vad som har hänt!
-Det är det vi försöker göra. -Det enda ni gör är att reta upp mig.
Få bort de här idioterna.
Ge mig fem minuter.
Arwel?
-Mår du bra? -Vad får ni ut av att rota runt här?
-Vi ska vara respektfulla. -Du kanske är det.
De där två ville klampa in som två odjur.
Hittar vi mobilen kan det leda till nåt.
Den är inte här!
Och jag får inte ens begrava honom.
-Så fort obducenten är klar... -Bla, bla, bla.
Det kan finnas en förklaring i Jacks rum till vad han gjorde i skogen.
Ni gör intrång i hans privatliv!
Vad sägs om att jag leder genomsökningen?
Arwel... Jag vill hjälpa Jack.
Jag vill förstå vad som hände. Vem han kan ha stött på.
Hans rum är allt jag har kvar.
-Vad vet du om hans vänner? -Han hade inga vänner.
Nån måste det ha funnits.
Hans mamma stack när han var fem.
Efter det förändrades han. Drog sig undan.
Det gjorde vi båda två.
Var finns hon nu? Jacks mamma?
Vi träffade henne inte efter det.
Hon dog för fem år sen. Cancer.
-Jag är ledsen. -Det var inte jag.
Det var bara han och jag. Vi släppte inte in nån.
Det var vår regel.
-Det var vi mot världen. -Varför lämnade du honom då?
Varför flyttade du till Frankrike?
Hade ni bråkat?
-Arwel? -Jag vill vara ifred.
Vi måste söka igenom hans rum.
Jag vill inte behöva skaffa tillstånd för husrannsakan.
Låt bli, då.
Ni kanske inte hörde, inspektörn. Jag vill att ni åker härifrån.
Vi väntar och ser vem som kommer.
-De får inte se oss. -De kommer inte att se oss.
Nu får vi det här överstökat.
-Ska jag inte följa med? -Jag skyndar mig.
-Soptunnan i mitten. -Jag vet.
Jag fyller år imorgon.
Jag borde vara med min familj och inte på nån pundarparkering.
Tror du att jag vill vara här?
Min brorson ligger på bårhuset.
Vi är inte bättre. Vi är värre än honom.
-Jag borde ha kämpat mer för honom. -Du försökte.
Varför blev han på det viset?
Vi har det tufft med Tamsin.
Hon har alltid varit svår, men speciellt senaste året.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Fråga inte mig om råd om sånt.
Ville du aldrig ha barn?
Jag skulle aldrig föda ett barn in i vår familj.
-Varför inte? -Det är en skadlig miljö.
-Hej. -Vad gör du på Maddox Street?
-Jag tar lite frisk luft. -Och lite meth?
Oroa dig inte. Jag mår bra.
-Ryan undrar var du är. -Jag är snart hemma igen.
-Är allt som det ska? -Ja.
Fläsksvålar.
Jag kommer så snart jag kan.
-Okej. -Älskar dig.
Hej då.
Klart.
-Max vet var jag är. Vi måste åka. -Bra. Jag vill härifrån.
-Vill du inte veta vem det är? -Det är för farligt.
När kommer de? Om fem timmar?
-Det kvittar. -Starta bilen, Anna.
-Då väntar jag ensam. -Var inte dum, Louie.
Sätt dig i bilen, Louie!
Kom igen, Louie.
Griff? Kan du ge hårddiskarna till tekniska?
Inga problem.
Åkte ni? Hur ska vi då veta vem det är?
Jag sa ju att Max började ställa frågor. Var är du?
Jag handlar till Annas födelsedag.
-Vi ses på lunchen. -Ja, vi ses imorgon.
-Hej. -Jävlar.
-Följer du efter mig? -Vadå då? Det är en hobby.
-Var har du varit? -Det har inte du med att göra.
Vad är det som händer?
-Mår du bra? -Vi har bråkat.
-Du och din pojkvän? -Nej, jag och Harry Styles.
-Ursäkta, prinsessan. -Kalla mig inte det.
Han är inte min pojkvän, utan mitt ex. Mitt blivande ex.
Han är bara inte helt övertygad.
-Jag förstår honom. -Var det en komplimang?
-Var det det? -Säg inget. Då sabbar du mitt rykte.
Gillar du cider?
Får jag fråga en personlig sak?
Varför satt du inne?
-Känner du till det? -Det gör alla.
Jag umgicks med fel sorts människor.
Men jag lyckades lämna det.
Arwel gav mig en chans. Jobbet har varit bra för mig.
Anna, Louie och Nance bryr sig inte om mitt förflutna.
De är bra vänner.
-Var är din familj? -Mina föräldrar skilde sig tidigt.
Sist jag såg mamma lämnade hon mig hos socialen.
Jag beklagar.
Det är som det är. Jag gillar att vara självständig.
Hör du aldrig av dem? Inte ens vid födelsedagar eller jul?
Jag firade inte många födelsedagar som barn.
Jag ligger efter med födelsedagstårtor.
Jag sa inte till polisen att vi var där. På parkeringen.
Varför?
Bet han dig?
Han lurade ut mig dit.
Det hade kunnat sluta värre.
Jag hatade honom. Jag är glad att han är död.
-Var har du varit ikväll? -Med mitt ex.
-Var nånstans? -Vad spelar det för roll?
Jag vill bara veta.
Hemma hos honom. Han bor vid floden. Hur så?
-Jag får gå nu. -Vill du att jag följer dig?
Nej. Tack för cidern.
God natt.
-Förlåt att jag blev så sen. -Ingen fara.
Grattis på födelsedagen.
-Jag hör inget. -Knacka på.
-De kanske knullar. -Usch.
-Men tänk om? -Det gör vi inte...
...så länge ni står här.
Kom in nu.
-God morgon. -Grattis, mamma.
-Tack. -Det är från oss båda.
Så här ska man slå in ett paket.
Det är ett presentkort på det nya spaet. Och en meny.
Så fint, tack!
-Tyvärr erbjuder de inte ansiktslyft. -Så synd.
Det här är från mig.
-Har du gått en kurs? -Ja.
-Så vackert! -"Bortom det oändliga."
-Från "Toy Story". -Vi vet.
Det var vår första dejt.
Det var antingen den eller "Trainspotting".
Jag älskar det. Tack.
Glöm inte att hjälpa mamma idag.
Ja, ja.
Det är stationen. Jag måste tyvärr ta det.
-Du ser äldre ut. -Tack.
-Det är till Anna. -Är inte vinylskivor dyra numera?
-Du borde följa med på lunchen. -Jag är upptagen.
-Om det är ögat... -Hälsa...
Skit samma.
-Hej. -Specialleverans.
-Till Anna? -Till dig.
En för varje glömd födelsedag.
Tror jag. Jag vet inte hur gammal du är.
Nästa gång du vill följa mig hem så ska väl det gå bra.
Tack.
Då går jag.
"Okej. Hej då, Nancy."
-Grattis på födelsedagen! -Kom in.
-Växer du ännu? -Rena missfostret.
-Snygg jacka. -Tack.
-Hej. -Hej.
Hej, Cat. Oroa dig inte. Idag blir det inget förhör.
Ge mig en kram. Hej på dig.
-Hej, gumman. -Jag har saknat dig.
Jag har saknat dig också.
-Var är Richard? -Han hälsar.
-Han mådde inte bra. -Det gör inget. Då får vi mer mat.
Varsågod. Vad fick hon av dig, Max?
Det här.
-Åh, så fint. Vad är det? -Gör det, Max.
-Sluta nu. -Han gör en grej.
Nej, snälla.
-Gör det, gör det, gör det! -Lägg av.
-Den här har jag länge velat ha. -Max tipsade mig.
Hon är min drottning. Tack.
Jag skickar den. Från Louie.
Jag ska läsa sen.
Herregud. Den är jättefin.
Så fin.
Jättefin. Tack.
-Drick inte allt på en gång. -Jag lovar inget. Tack, allihop.
-Skål för Anna. -Skål och grattis.
-Skål. -Skål.
Jag börjar duka av.
Varför köpte du inte med skruvkork?
Kan vi smita upp i fem minuter?
-Nej. -Ingen bryr sig.
Speciellt inte Cat. Hon ogillar mig.
Det är vi som är värdparet.
Nästa år är vi på semester nu.
Jag vet att det känns avlägset, men det kommer att vara värt det.
-Pappa? -Jag tar det.
Det är stationen. Jag ber om ursäkt.
Hallå, kriminalinspektör Price här.
Det är jag. Ledsen att jag stör, men vi har gjort framsteg.
Om jag inte hade velat ha jobbet...
Om jag inte hade varit så arg...
...så hade det aldrig hänt.
-Skitsnack. -Jag önskar att jag var mer som du.
Du nöjer dig aldrig. Du stretar alltid på.
Jag är ledsen. Jag måste in till stationen på genomgång.
-Nu? -Jag är tillbaka om några timmar.
När är det här över?
Vad gör du här uppe?
Tänker.
Ryan och Nancy spelar VR. Världen har blivit helt knäpp.
Jag menade inte det jag sa igår.
Jag vet.
Du har alltid sagt att jag kan bli vad jag vill. Det kan du också.
Du har ändå utegångsförbud.
-Vad är det här? -Min ursäkt till skolan och Stacey.
Kan du korrekturläsa?
Jag gör som du ville. Tar ansvar.
-Vad? -Jag är stolt över dig.
Du måste testa det här, Anna. Kom nu.
Ni är de bästa vännerna man kan tänka sig.
-Glöm aldrig det. -Jag menar det.
Vad som än händer så tar jag hand om er.
Vad menar du? Har Max hört av sig?
Nej.
Det är vinet som pratar.
Åk hem nu. Jag är helt slut.
-Jag ska kolla till Arwel. -Hälsa från oss.
-Grattis igen. -Hej då.
-Tack för en underbar lunch. -Synd att inte Richard kom.
-Är allt som det ska mellan er? -Ja. Allt är bara bra.
-Hej då. -Hej då.
Förlåt. Genomgången tog aldrig slut.
Jag måste berätta en sak.
Men först vill jag dansa.
-Hur mycket vin har du druckit? -Inte tillräckligt.
Du vet att jag inte kan dansa.
Bara en liten stund. Bara du och jag.
Jacks obduktionsrapport är klar.
Han kvävdes till döds.
-Va? -Jag vet.
Nu rubriceras det som mord.
Det kommer att bli helsnurrigt. Jag kommer att vara borta mycket.
Det är en stor möjlighet för mig. Jag vill ta den skyldige.
Text: Therese Nilsson www.sdimedia.com