TIDLIGERE...
Et lik ble funnet.
-Faen. -Herregud.
-Det er sønnen min. -Vi forlot ham.
Hvor forsvant dere i går?
Du vet ingenting! Ingenting!
Vi bærer ansvaret.
-Jeg vet det! -Ta det rolig.
Jeg vil presentere deg for den nye sjefen.
Covid-Mandy?
Har du fortalt det til noen?
Ikke? Ikke gjør det.
Vi kan fortsatt gå til politiet.
Han lå i bagasjerommet ute i gokk.
Max kommer til å tro oss.
-Vi trenger en ny etterforsker. -Meg?
Mandy Thomas. Bli med oss.
Teknisk har funnet et kredittkort i skogen.
Hvis vi bare har is i magen...
...og holder sammen...
...så løser det seg.
Jeg vet hva dere har gjort. Jeg vil ha penger.
Du kommer til å bli sen.
Jeg kan kjøre deg.
Har du det bra?
Er det Tamsin?
Det går over. Bare la henne være.
Og funker ikke det, pakker vi koffertene og rømmer.
Du og jeg. Et varmt sted.
Barna får klare seg selv til de fyller 30.
-Høres det bra ut? -Det høres fantastisk ut.
Kom nå.
Elskling? Anna?
Vi skal avhøre alle for å få vite mer om Jack.
Jeg kan ikke medvirke under ditt avhør.
Jeg har bare 200 pund.
Jeg kan ikke betale noen utpresser.
Vi må fortelle Max hva som skjedde.
Det kan vi ikke. Vi var enige.
Vi har ombestemt oss. En person døde, Nancy.
Vi er skyldige i uaktsomt drap!
Jeg akter ikke å havne i fengsel igjen.
Max kommer til å merke at det er noe.
Tror du Mandy sendte den meldinga?
Det kan være hvem som helst.
Jeg sjekker personalregistret. Numrene står kanskje der.
-Vet du hva Mandy sa til politiet? -Nei.
-Så hun oss, ville vi vært arrestert. -Ikke hvis hun vil ha penger.
-God morgen. -Hei.
Gareth sa at politiet skal avhøre alle.
Jeg trenger koffein.
-Tenk om det er Tish? -Hun ville ikke gjort noe sånt.
Hun så oss sammen med Jack.
Hvis det ikke er Tish, hva hindrer henne i fortelle det til politiet?
-Jeg skal snakke med henne. -Og si hva da?
-Jeg vet ikke. Ta henne på pulsen. -Det er for risikabelt.
Louie? Politiet vil snakke med deg.
Jeg tenkte at du kunne begynne.
Du også, Tish. Det er politiavhør der oppe.
Det er en ren formalitet.
-Tish? -Ja?
Ms. Hopkins? Kan du bli med oss?
Du skal inn hit, Louie.
-Hei. Er det Louise? -Louie.
Kan du sette deg ned, Louie?
Jeg er overbetjent Holland. Du kjenner vel politietterforsker Price?
-Du er visst i slekt med Jack Evans? -Han er nevøen min. Eller var.
Jeg kondolerer.
Vi kjenner ennå ikke til hvordan Mr. Evans døde-
-og avhører derfor alle for å få et bilde av hva som skjedde.
Vi begynner med festen. Når ankom du?
Jeg dro hjem for å skifte-
-og var tilbake rundt halv åtte.
Snakket du med Mr. Evans i løpet av kvelden?
Ja, han kom til bordet vårt.
-Hva snakket dere om? -Det var mest tomprat.
Var Jack alkoholpåvirket?
Ja, han var full, men ikke...
Ikke stupfull.
-Drakk du alkohol? -Nei, min far var alkoholiker.
Det har vel påvirket meg.
Pussig at jeg fikk jobb på et bryggeri.
Tror du at Jack var påvirket av narkotika?
Det kan jeg ikke uttale meg om. Lemsip er det sterkeste jeg drikker.
Han hadde tatt kokain. Kanskje noe annet også.
-Så du ham ta dop? -Jeg kjenner igjen tegnene.
Vet du om Mr. Evans brukte partydop?
Ja.
-Noe reseptbelagt? -Jeg vet ikke.
-Når gikk du fra festen? -Jeg vet ikke.
Rundt midnatt.
Hvor befant Evans seg da?
Det tenkte jeg ikke på.
Faktisk...så tror jeg han var inne.
-Kanskje ved baren. -Sammen med hvem?
Jeg vet ikke.
Så du Mr. Evans snakke med noen da du gikk?
Nei.
Bare kjør, Nance.
Vi satte oss i bilen. Jeg kjørte alle hjem.
Og med alle mener du Anna, Louie og Catrin?
Det stemmer.
Husker du siste gang du så nevøen din?
-Louie? -Ja, han sto i baren.
-Hva tror dere skjedde? -Det er det vi vil fastslå.
Var det et hjerteinfarkt? Dere må vel ha en teori.
Ikke ennå. Men jeg forsikrer at vi skal komme til bunns i det.
Det var ikke jeg som var i skogen.
Noen stjal vesken min. De burde finne den personen.
Det er sant. Jeg lover.
-Ok. -Jeg kjenner ingen som har dødd.
Det er helt ubegripelig.
For noen dager siden var alt akkurat som vanlig.
Og nå er han borte. Slettet.
Jeg vet at han var en dust, men det er så brutalt.
Har du det bra?
Hvorfor liker ikke folk meg?
Fordi du ypper til bråk. Og du er gal.
Du serverer maten fiendtlig.
Bestemor sier livet er en konkurranse.
Du har større sjanse til å vinne om du friterer pommes frites ordentlig.
Mandy gikk tydeligvis hjem sammen med Martin.
Han med sitt utslett... Kan vi få kompensasjon for sjokket?
-Bryggeriet har forpliktelser. -Dette er Wales, ikke L.A..
Ta det ikke personlig, men kan du slentre unna, Gwen?
-Har noen snakket med Tish? -Hun gikk hjem etter avhøret.
-Hun har vel ikke sagt noe? -Det er som om hun unngår oss.
Kanskje hun skrev sms-en.
-Nei. Det er ikke likt henne. -Høres det sånn ut nå?
Jeg sjekket i personalregistret. Nummeret fantes ikke der.
Da har de en mobil med kontantkort.
Det må være noen i personalet.
-Jeg svarer på sms-en. -Nei, Anna.
Vi må kjøpe oss tid om vi skal finne ut hvem det er.
Hvem er det? Hva snakker du om?
Det er ingen god idé.
-Hei. -Hei.
-Er det sjefen din? -Ja. Hun er helt ok.
Men jeg vil ikke ha henne som fiende.
-Har du hatt en fin dag? -Egentlig ikke.
-Beklager. -Det gjør ingenting.
Du er begeistret for jobben din.
-Gikk avhøret bra? -Ja.
Men en jente gikk hjem rett etterpå. Tish Hopkins.
Er alt som det skal? Vi ble bekymret for henne.
Bekymret?
Vi lurte bare på om alt var bra.
Hun var ikke videre hjelpsom. For full til å huske særlig mye.
Var det noen som så Jack dra?
-Elskling. Det kan jeg ikke si. -Det er meg du snakker med.
Det snakkes om forfremmelsen på jobben. Jeg må te meg eksemplarisk.
-Hvem skulle jeg snakke med? -Jeg kan ikke risikere noe.
Ok.
Vi skal ha gjennomgang i kveld. Jeg er ikke hjemme på noen timer.
Jeg slipper av deg først.
Bare dette, takk.
Sannsynligvis hadde Jack selskap av noen i skogen.
Vi fokuserer på hvem den personen kan være.
I påvente av obduksjonsrapporten gjør vi en tidslinje over festen.
Bryggeriets overvåkning er elendig, så sjekk sosiale medier.
Alle Facebook-bilder, Instagram-innlegg og selfier.
Vi lager en stor collage.
Nå ser vi til å få dette løst. Takk.
Griff. Hør av deg til teknisk igjen angående mobilen. Jeg trenger den.
-Ok. -Max?
Hvordan har kona di det?
Jo, bra, antar jeg. Hun er litt sjokkert.
Hun er viktig for bryggeriet, så bruk det.
Se om du kan få greie på hvem Jack var sammen med.
-Går det bra med barna? -Ja.
Kom og sett deg.
-Hva sier de på jobb om Jack? -Det skulle vi vel ikke snakke om?
Han var rusa. Folk tror det var en overdose eller et dårlig produkt.
Han var ikke alene den kvelden.
Mandy Thomas ble bestjålet for vesken sin.
Den som tok den, var i skogen sammen med Jack.
-Vet du hvem det kunne vært? -Nei.
Sto han noen nær?
Nei, han holdt seg for seg selv. Vi så ham knapt.
Pappa. Du fikk brev i dag. Du gikk glipp av din hjemlevering.
Tamsin har husarrest. Åpnet hun ikke?
-Kanskje hun vil hevne seg. -Den er på nummer tolv.
-Hent den. -Hvorfor skal jeg gjøre det?
Er det mammas bursdagsgave?
Ja. Og jeg spiser, så...
Ikke se. Og sjekk ikke opp avsenderen.
-Du pakker vel ikke inn pakken selv? -Skulle det være noe galt med det?
Mamma?
Arwel.
Jeg... Jeg visste ikke hvor ellers jeg skulle dra.
De sier ingenting.
Jeg er faren hans.
Jeg har rett til å få vite det.
Jeg spør, som din venn...
...og som far.
Jeg må få vite hva som har skjedd med gutten min.
Vi undersøker hva han gjorde der.
Det er alt jeg kan si.
-Har dere funnet mobilen hans? -Nei. Men vi leter.
-Er Jacks mobil borte? -Har vi noen lommetørklær?
Takk.
-Kan han ha mistet den i skogen? -Kanskje.
-Har du noen hos deg? -Nei, herregud.
Det siste jeg trenger, er noen som griner der hjemme.
Unnskyld at jeg forstyrrer.
Jeg trengte å føle at jeg faktisk gjør noe.
Labrapportene kommer om noen dager. Da vet vi hva som skjedde.
Men ikke hvorfor.
Jack Evans død sjokkerer hele samfunnet.
Sist han ble sett i live-
-var her da bryggeriet hadde 100-årsjubileum.
Politiet vil nå at alle som har sett Jack, gir lyd fra seg, og...
-Jeg så på det. -Jeg er så lei det.
Men det er ikke jeg.
Dette er kommunens hjerte-
-og alle er sjokkert...
Jeg tenker på hvordan det ville vært å miste Ryan eller Tam.
-Tror du at han led? -Høres ut som han var ganske borte.
Ingen burde dø alene på den måten.
Vi kommer til å løse det. Ikke vær redd.
-Jeg elsker deg. -Jeg elsker deg også.
5000 i kontanter, ellers forteller jeg det til politiet.
Hvem var det?
-Anna? -Det var bare søppel.
-Faen. Beklager. -Hvem er det?
Det er Louie. Best at jeg svarer.
-Anna? Anna? -Ja.
-Så du svaret? -Ja. Vent, det er Cat.
-De har svart. -Vet det. Jeg har Louie på tråden.
-Vi burde ringe Nancy. -Vent. Det er Nancy.
-Så du meldingen? -Ja, alle har det.
Vi må nok gi dem pengene.
-Mener du alvor? -Tenk om de vil ha mer.
Utpressere gir seg ikke.
-Jeg har ikke 5000! Ikke engang 1000. -Hva skal vi gjøre, da?
Vi kan ikke gjøre noe nå. Vi sover på saken.
-Tar en avgjørelse når vi er pigge. -Jeg får ikke sove!
Det er én ting til. Jacks telefon er borte.
-Er den i bilen? -Nei.
-Er du sikker? -Ja. Den må være igjen i skogen.
-Dette begynner å utarte. -Er alt som det skal?
-Jeg må gå. -Vi snakkes i morgen.
-Hva er det som skjer? -Louie har det tøft.
-Vil du dra dit? -Nei, hun har roet seg ned.
Kom og legg deg.
Jeg sa jo at jeg ikke har råd.
-Hva ellers skal vi gjøre? -Hva tror du?
Louie har rett. Vi har ikke noe valg.
Alle sparepengene mine er bundet i Richards investeringer.
Jeg har bare noen hundre på kontoen.
-Skal jeg be Arwel om et lån? -Nei, for Guds skyld.
Ikke se på meg.
Vi har litt penger. De skulle gå til en ferie.
-Hvor mye? -4000, kanskje. 4500.
Jeg kan betale resten med kredittkort.
Jeg føler meg så dårlig pga. dette. Jeg lover å betale tilbake.
Jeg også. Jeg kommer på noe.
Obduksjonsrapporten kommer først i morgen. Et problem med laben.
Hvor kaldt var det den natta? Det kunne vært hypotermi?
Nei, han var fullt påkledd.
Har man hypotermi, pleier man å kle av seg. Da skades nervene.
Man tror man er overopphetet, og så fryser man i hjel.
Paradoksal avkledning. Det heter det.
Vitenskap er merkelig.
Vi må ransake Evans' hjem etter mobilen.
-Sjekk om vi kan få samtykke. -Ja, sjef.
Mine unger pleide å leke i den skogen.
Å gå gjennom skogen er for farlig. Han tok antakelig denne veien.
Der finnes ingen kamera eller overvåkning, men det finnes en pub.
Noen kan ha sett ham gå forbi. Og om han hadde selskap.
Og han kan ha mistet mobilen på veien.
Bra. Sjekk det opp.
Og kjøp med deg fleskesvor til meg. Fleskesvor.
-Unnskyld. -Det er ingen fare. La det være.
Du skal være hjemme. Unnskylder du?
-Hvem er du? -Harri. Fra skolen.
Tamsin har husarrest, Harri.
-Mamma. -Gå nå.
Så pinlig du er. Hvorfor gjorde du det?
-Du skal være hjemme, ikke flørte. -Bland deg ikke borti.
Sett deg i bilen. Sett deg i bilen!
Hallo? Jeg kjører ikke Uber.
Det er et forhistorisk kamera, men det funker.
Det tror jeg iallfall. Jeg har aldri trengt å sjekke.
-Lyst på å kjøpe en pub? -Mine foreldre eide en pub.
-De solgte den på 90-tallet. -I grevens tid.
Politibetjent Price.
-Det går livat for seg hos Evans. -Arwel?
Jeg trenger din sjarm og diplomati. Greit?
Ok, jeg løser det.
Beklager, men jeg må ta med harddiskene dine.
-Handler dette om Evans-gutten? -Ja. Kjenner du ham?
Nei, men jeg gikk på skolen med Arwel.
Han spilte alltid så tøff, men jeg gjennomskuet ham.
-Hva mener du? -Han gråt på toalettet en gang.
Han hulket skikkelig fordi han ikke ville gå hjem.
Han er like ødelagt som resten av oss.
Jeg skal hente harddiskene.
-Jeg har ikke tid til tull. -Slipp meg ut.
Du blir hjemme, alene, til jeg kommer hjem. Hører du det?
-Hører du det? -Ja!
Du blir aldri forfremmet. Du er en taper.
Lunsjpausen er en time.
Beklager. Problemer hjemme. Du vet hvordan det er.
Fikk du tak i pengene?
-Jeg bare skjelver. -Vi har fått en ny sms.
De vil hente pengene under broen i kveld.
Jeg vil bare det skal være over.
Nei, dere hører ikke etter. Det er bortkastet tid.
Dere burde finne ut hva som har skjedd!
-Det er det vi prøver å gjøre. -Dere bare provoserer meg.
Få vekk disse idiotene.
Gi meg fem minutter.
Arwel?
-Har du det bra? -Hva får dere ut av å rote rundt her?
-Vi skal være respektfulle. -Kanskje du er det.
De der to ville trampe inn som to udyr.
Finner vi mobilen, kan det føre til noe.
Den er ikke her!
Og jeg får ikke engang begrave ham.
-Så fort obdusenten er klar... -Bla, bla, bla.
Det kan finnes en forklaring på Jacks rom til hva han gjorde i skogen.
Dere trenger dere inn i privatlivet hans!
Hva om jeg leder ransakingen?
Arwel. Jeg vil hjelpe Jack.
Jeg vil forstå hva som skjedde. Hvem han kan ha støtt på.
Rommet hans er alt jeg har igjen.
-Hva vet du om hans venner? -Han hadde ingen venner.
Han må ha hatt noen.
Hans mor stakk da han var fem.
Etter det forandret han seg. Han trakk seg unna.
Det gjorde vi begge to.
Hvor er hun nå? Jacks mor?
Vi traff henne ikke etter det.
Hun døde for fem år siden. Kreft.
-Jeg er lei for det. -Det var ikke jeg.
Det var bare han og jeg. Vi slapp ikke inn noen.
Det var vår regel.
-Det var oss mot verden. -Hvorfor forlot du ham da?
Hvorfor flyttet du til Frankrike?
Hadde dere kranglet?
-Arwel? -Jeg vil være i fred.
Vi må ransake rommet hans.
Jeg vil ikke måtte skaffe en husundersøkelsesordre.
La være, da.
Kanskje du ikke hørte det, betjent. Jeg vil dere skal dra herfra.
Vi venter og ser hvem som kommer.
-De må ikke se oss. -Vi flytter oss, ut av syne.
Nå får vi dette overstått.
-Skal jeg ikke bli med? -Jeg skynder meg.
-Søppeltønna i midten. -Jeg vet det.
Jeg har bursdag i morgen.
Jeg burde være hos familien min og ikke på en junkie-parkeringsplass.
Tror du at jeg vil være her?
Nevøen min ligget på likhuset.
Vi er ikke bedre enn ham. Vi er verre.
-Jeg burde prøvd hardere med ham. -Du har prøvd.
Hvorfor ble han som han ble?
Vi har det tøft med Tamsin.
Hun har alltid vært vanskelig, men spesielt det siste året.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Ikke spør meg om råd om oppdragelse.
Ville du aldri ha barn?
Jeg ville aldri føde et barn inn i familien vår.
-Hvorfor ikke? -Det er et giftig miljø.
-Hei. -Hva gjør du på Maddox Street?
-Trekker litt frisk luft. -Og litt meth?
Ta det rolig. Jeg har det bra.
-Ryan lurer på hvor du er. -Jeg er snart hjemme igjen.
-Er alt som det skal? -Ja.
Fleskesvor.
Jeg kommer så snart jeg kan.
-Ok. -Elsker deg.
Ha det.
Det er gjort.
-Max vet hvor jeg er. Vi må dra. -Bra. Jeg vil vekk herfra.
-Vil du ikke vite hvem det er? -Det er for farlig.
Når kommer de? Om fem timer?
-Det er det samme. -Start bilen, Anna.
-Da venter jeg alene. -Ikke vær dum, Louie.
Sett deg i bilen igjen, Louie!
Kom igjen, Louie.
Griff? Kan du gi harddiskene til teknisk?
Alt i orden.
Dro dere? Hvordan skal vi da vite hvem det er?
Jeg sa jo at Max begynte å stille spørsmål. Hvor er du?
Jeg handler til Annas fødselsdag.
-Vi ses i lunsjen. -Ja, vi ses i morgen.
-Hei. -Faen.
-Følger du etter meg? -Hva så? Det er en hobby.
-Hvor har du vært? -Det har ikke du noe med.
Hva er det som skjer?
-Har du det bra? -Vi har kranglet.
-Du og kjæresten din? -Nei, jeg og Harry Styles.
-Unnskyld, prinsesse. -Ikke kall meg det.
Han er ikke kjæresten min, men eksen min. Min blivende eks.
Han er bare ikke helt overbevist.
-Jeg forstår ham. -Var det en kompliment?
-Var det det? -Ikke si noe. Da spolerer du mitt ry.
Liker du sider?
Får jeg spørre om en personlig ting?
Hvorfor satt du inne?
-Kjenner du til det? -Det gjør alle.
Jeg var involvert med feil type mennesker.
Men jeg klarte å forlate det.
Arwel ga meg en sjanse. Jobben har vært bra for meg.
Anna, Louie og Nance bryr seg ikke om fortiden min.
De er skikkelige venner.
-Hvor er familien din? -Foreldrene mine skilte seg tidlig.
Sist jeg så mamma, forlot hun meg hos sosialomsorgen.
Jeg beklager.
Det er som det er. Jeg liker å være selvstendig.
Hører du aldri fra dem? Ikke engang til bursdager eller jul?
Jeg feiret ikke mange bursdager som barn.
Jeg ligger etter med bursdagskaker.
Jeg sa ikke til politiet at vi var der. På parkeringsplassen.
Hvorfor?
Bet han deg?
Han lurte meg ut dit.
Det kunne endt verre.
Jeg hatet ham. Jeg er glad han er død.
-Hvor har du vært i kveld? -Med eksen min.
-Hvor da? -Hvilken rolle spiller det?
Jeg vil bare vite.
Hjemme hos ham. Han bor ved elva. Hvordan det?
-Jeg må gå nå. -Vil du jeg skal følge deg?
Nei. Takk for sideren.
God natt.
-Unnskyld at jeg ble så sen. -Ingen fare.
Gratulerer med dagen.
-Jeg hører ingenting. -Bank på.
-Kanskje de knuller. -Æsj.
-Men tenk om? -Det gjør vi ikke...
...så lenge dere står der.
Kom inn nå.
-God morgen. -Gratulerer, mamma.
-Takk. -Det er fra oss begge.
Sånn skal man pakke inn en gave.
Det er et gavekort på det nye spaet. Og en meny.
Så fint, takk!
De tilbyr dessverre ikke ansiktsløft.
Så synd.
Dette er fra meg.
-Har du gått et kurs? -Ja.
-Så vakkert! -"Bortenfor det uendelige."
-Fra "Toy Story". -Vi vet det.
Det var vår første date.
Det var enten den eller "Trainspotting".
Jeg elsker det. Takk.
Ikke glem å hjelpe mamma i dag.
Ja, ja.
Det er stasjonen. Jeg må dessverre ta den.
-Du ser eldre ut. -Takk.
-Det er til Anna. -Er ikke vinylplater dyre nå?
-Du burde bli med på lunsjen. -Jeg er opptatt.
-Hvis det er øyet... -Bare si...
Et eller annet.
-Hei. -Spesialleveranse.
-Til Anna? -Til deg.
En for hver glemte fødselsdag.
Tror jeg. Jeg vet ikke hvor gammel du er.
Neste gang du vil følge meg hjem, så skal vel det gå bra.
Takk.
Da går jeg.
"Greit. Ha det, Nancy."
-Gratulerer med dagen! -Kom inn.
-Vokser du ennå? -Rene misfosteret.
-Pen jakke. -Takk.
-Hei. -Hei.
Hei, Cat. Ta det rolig. I dag blir det ikke noe avhør.
Gi meg en klem. Hei på deg.
-Hei, jenta mi. -Jeg har savnet deg.
Jeg har savnet deg også.
-Hvor er Richard? -Han hilser.
-Han følte seg ikke bra. -Det er greit. Da får vi mer mat.
Vær så god. Hva fikk hun av deg, Max?
Dette.
-Å, så nydelig. Hva er det? -Gjør det, Max.
-Slutt nå. -Han gjør en greie.
Nei, vær så snill.
-Gjør det, gjør det, gjør det! -Kutt ut.
-Denne har jeg ønsket meg lenge. -Max tipset meg.
Hun er dronningen min. Takk.
Jeg sender den. Fra Louie.
Jeg skal lese siden.
Herregud. Den er kjempefin.
Så fin.
Kjempefin. Takk.
-Ikke drikk alt på én gang. -Jeg lover ingenting. Takk.
-Skål for Anna. Gratulerer. -Ja, gratulerer.
-Skål. -Skål.
Jeg begynner å ta av bordet.
Hvorfor kjøpte du ikke med skrukork?
Kan vi stikke opp i fem minutter?
-Nei. -Ingen bryr seg.
Spesielt ikke Cat. Hun misliker meg.
Det er vi som er vertsparet.
Neste år er vi på ferie på denne tiden.
Jeg vet det føles fjernt, men det kommer til å være verdt det.
-Pappa? -Jeg tar den.
Det er stasjonen. Unnskyld.
Hallo, politietterforsker Price her.
Hei, det er meg. Beklager at jeg for- styrrer, men vi har gjort framskritt.
Hvis jeg ikke hadde villet ha jobben...
Hvis jeg ikke hadde vært så sint...
...ville det aldri skjedd.
-Drittprat. -Skulle ønske at jeg var mer som deg.
Du nøyer deg aldri. Du presser alltid deg selv.
Jeg beklager. Jeg må inn til stasjonen på gjennomgang.
-Nå? -Jeg er tilbake om noen timer.
Når er dette over?
Hva gjør du her oppe?
Tenker.
Ryan og Nancy spiller VR. Verden er blitt helt sprø.
Jeg mente ikke det jeg sa i går.
Jeg vet det.
Du har alltid sagt at jeg kan bli hvem jeg vil. Det kan du også.
Du har likevel husarrest.
-Hva er dette? -En unnskyldning til skolen og Stacy.
Kan du lese korrektur?
Jeg gjør som du ville. Tar ansvar.
-Hva er det? -Jeg er stolt av deg.
Du må prøve dette, Anna. Kom nå.
Dere er de beste vennene man kan tenke seg.
-Glem aldri det. -Jeg mener det.
Hva som enn skjer, så tar jeg hånd om dere.
Hva mener du? Har du hørt fra Max?
Nei.
Det er vinen som snakker.
Dra hjem nå. Jeg er helt ferdig.
-Jeg skal se til Arwel. -Hils fra oss.
-Gratulerer igjen. -Ha det.
-Takk for en fantastisk lunsj. -Synd at ikke Richard kom.
-Er alt som det skal mellom dere? -Ja. Alt er bare bra.
-Ha det. -Ha det.
Unnskyld. Brifingen tok aldri slutt.
Jeg må fortelle en ting.
Men først vil jeg danse.
-Hvor mye vin har du drukket? -Ikke nok.
Du vet at jeg ikke kan danse.
Bare en liten stund. Bare du og jeg.
Jacks obduksjonsrapport er ferdig.
Han ble kvalt til døde.
-Hva? -Jeg vet det.
Nå blir det en drapsetterforskning.
Det kommer til å bli vilt. Jeg kommer til å være mye borte.
Dette er en stor mulighet for meg. Jeg vil ta den skyldige.
Tekst: May-Hilde Hoelstad www.sdimedia.com