1938 ockuperar Hitler Österrike och kräver kontroll
över en region i Tjeckoslovakien: Sudetenland
Statsöverhuvudena för Storbritannien, Frankrike och Italien
går med på hans krav i hopp om att undvika krig
Dagen därpå korsar Hitlers trupper gränsen till Tjeckoslovakien.
Tiotusentals flyktingar flyr mot icke-ockuperade Prag.
Många av dem är barnfamiljer.
Baserat på en sann historia.
Maidenhead, England 1987
– Översatt och synkat av – Thedrick
Jag är hemma.
Även om det börjar med med lite solsken på morgonen,
kommer moln in på eftermiddagen. Det var allt, ha en trevlig dag.
God dag det här är BBC News.
Efter endast 24 timmar, under det som många
hänvisar till som "svarta måndagen", sjönk FTSE
100-indexet med ytterligare 250 punkter, vilket
resulterade i fall för företag och investerare.
Det är vad som händer när man avreglerar.
De globala marknaderna har återhämtat sig något
efter gårdagens förluster som fick Wall Street att stänga
hela 508 poäng ner.
Idioter.
Anhängare och familjer till tamilska migranter
har samlats utanför ett flyktingförvar i London
för att protestera mot regeringens förslag att utvisa dem.
Vi kom hit för att i vårt land är våra liv är i fara.
Vi kom hit för att sätta våra barn i säkerhet.
En talesman för inrikesministeriet talesman beskrev
Storbritanniens humanitära historia som enastående.
Vi kommer att följa upp.
Hej, älskling.
Jag var orolig för att det skulle vara bränd på toppen.
Är du okej?
Vad är det där?
Vad ser det ut som? Det är en knapp.
- En knapp? - Ja.
Någon har bara lagt den i burken.
Ärligt talat. Människor.
Man vet aldrig när den kan komma till nytta.
- Hallå. - Vad har du där nu?
Det är en skrivmaskin.
Jag vet vad det är, men du har redan en.
Det vet jag. Det är inte för mig.
De behöver den inte längre på dagliga verksamheten,
så jag trodde att den skulle passa det nya vårdhemmet.
Så vi kan ha den här så länge.
- Nej. - Va?
Nej.
Varför? Jag har också ett skrivbord utanför.
- Va? Var? - Jag har inte tagit in den ännu men...
- Nicky. Det är för mycket. - Vad är det?
Hur ska vi få plats med alla på julafton?
De får tränga ihop sig bara, eller? Din dotter är gravid i sjunde månaden.
- Ja, jag vet. - Hon kan inte "tränga ihop sig".
Okej då.
- Jag flyttar allt till arbetsrummet då. - Åh, arbetsrummet.
Jag slår vad om att du har gott om plats i arbetsrummet.
- Jösses... - Låt oss gå och kolla arbetsrummet.
- Åh, Nicky.
Behöver du fortfarande allt detta?
Ja. Varför frågar du?
Vad... Vad finns i alla dessa lådor?
- Allt jag tänker. - Älskling.
Ett domino, ett kex
och hur många gummiband behöver en man?
Jag vet inte, jag har aldrig ställt mig den frågan.
Och du måste ett hitta en rätt plats för denna.
Någonstans där det kommer uppskattas.
Snälla, Nicky...
Du måste släppa taget. För din egen skull.
Jag ser så fram emot det.
Vill du att jag ska stanna hos honom?
Nej, nej, han kommer att bli bra.
Okej, jag kanske ska ringa honom.
Ja, han är en vuxen man.
Du behöver inte vinka av mig.
Sjävklart kommer jag vinka av dig.
Alla är här.
Nicky...
- Låt dig inte bli... - Vad då?
- Så som du blir. - Det kommer inte att hända.
Ni får ha en underbar resa.
- Hemma. - Nicky.
- Du missade Martin. - Fan också.
Två hjärtan. Kung.
Hej, skulle Martin ringa tillbaka?
Klockan sju, prick.
Tack, mamma. Det var så lite, min son.
Är inte Martin den kille som han skulle åka skidor med?
Ja men Martin är i Prag nu och hjälper flyktingar.
- Prag? - Ja, precis.
- Hallå? - Det är Martin. Kan du höra mig?
- Nicky? - Jag... Jag kan höra dig.
Lyssna, jag är inte säker på att du bör komma hit.
Nej, allt är ordnat. Jag har min biljett.
Jag måste lämna Prag ikväll.
En man vid namn Trevor Chadwick kommer att möta dig
Jag är så ledsen. Det är bara så rörigt här.
Efter den tyska ockupationen av Sudetlandet
befann sig flyktingarna i en desperat situation.
Så, ska du åka?
Ja, det ska jag.
Alla i Prag försöker ta sig ut.
Min son försöker komma in.
Har du pratat med Martin?
Ja och det visar sig att han inte kommer att vara där.
Han eskorterar några flyktingar ut ur landet
och sedan är han på väg hem till London.
- Nicky. - Jag måste göra något.
Det...
Och du borde förstå det, av alla. Var det inte det du lärde mig?
Jag kan inte bara sitta här och läsa. Dessa människor behöver hjälp.
Jag tvivlade aldrig om rättvisa, frågan är om Prag är säkert.
Det är bara en vecka. Jag kommer tillbaka innan du ens saknar mig.
- Nicky, det här inget skämt. - Jag vet, jag vet.
Jag är ledsen, men jag...
Jag måste åka.
Nu är vi här.
- Herr Chadwick. - Detta är herr Winton.
- God kväll.
Få inte för dig och ge ett bättre rum än mitt.
Alla våra rum är de bästa rummen, herr Chadwick.
Rudi tar väl hand om oss.
Välkomna. Och Miss Warriner är i baren.
Där är Doreen med en av våra flyktingar.
Här borta.
Hennes make plockades upp på gatan i morse.
Upplockad av...?
Doreen tror att nazistiska spioner gör Hitlers grovgöra.
Vad kommer att hända med honom?
- Tack, tack
Han kommer att dumpas någonstans. Kanske vid liv men förmodligen inte.
Du är Martins vän, aktiemäklaren.
- Nicky. Och du måste vara... - Otroligt förbannad.
Nå?
Vi har lyckats få Monika till en säker plats över natten
och hennes dotter på ett plan i morgon.
Det är något iallafall.
Så, Martin säger att du vet hur man hanterar ett skrivbord.
- Så kan man också uttrycka det på. - Pappersarbete är allt.
Jag vill inte ha någonting. Jag ska gå strax.
Jag undrar en sak. Varför greps den där kvinnans man?
Han drev en tidning i Tyskland. Yttrade sig mot nazisterna.
När det blev för riskfullt flydde de gränsen till Tjeckoslovakien.
- Sudetenland. - Där de trodde att de var säkra.
Och så hamnade de i Prag.
Jag har en del att göra. Ska ta med förnödenheter till lägrena i morgon.
Jag skulle behöva din hjälp.
Får jag fråga vad som förde dig hit?
Jag kom hit för 10 år sedan för en studieresa.
Jag bara älskar stället, älskar människorna.
Nu är de i trubbel. Så jag kom tillbaka.
Är de alla från Sudetenland?
Mestadels.
Några från Österrike och Tyskland som flydde dit först.
Om du kör en timme norrut härifrån, mot den tyska gränsen,
kommer du att se städerna de flydde från med upphängda nazistflaggor.
Gode Gud.
Jag vet, det finns tusentals fler som dessa
Ahoj, Hana. Detta är Nicholas Winton.
Han är här för att hjälpa till.
Hana Hejdukova. Kontaktperson för tjeckiska flyktingar.
- Hej. - Är det första gången i Tjeckoslovakien?
- Ja... ja, det är det.
Synd att du inte kom tidigare. När det fanns mer av det.
Hana.
Kan du hämta de andra?
Åh, jag har den.
- Har du lyckats få ut läkare hit till dem? - Det är redan massor av läkare här.
De flesta av dessa barn trodde att det värsta som
kunde hända dem var att öva piano när de växte upp.
Nicky.
Hej på er.
Förlåt mig men jag har ingenting.
Eller vänta nu här lite...
Choklad.
Varsågod.
Självklart vill du också ha lite.
Varsågod.
Får se hur långt det räcker.
Åh, jösses.
Det är bara en liten bit.
Och lite till dig. Lite till dig.
Det var allt. Det var det sista.
Så där ja.
Jag är ledsen. Jag tar med mig mer en annan dag.
Foto, foto.
Ja, ja, det är en bra idé.
Vad heter du?
Jag heter Nicky.
Kan du säga "Nicky"?
Där har vi det.
Killar, stick härifrån!
- Hur ska dessa barn överleva vintern? - De kommer förmodligen inte göra det.
Och det finns ett dussin platser till som dessa.
Familjer och barn måste väl ändå vara prioriterade?
Mitt uppdrag är att rädda politiker som har överhängande risk att
gripas. Och jag har knappast pengar eller arbetskraft för det.
Men brittiska regeringstågen då? Kindertransport?
Bara för barn från Tyskland och Österrike, inte Tjeckoslovakien.
Tyvärr vägrar den brittiska regeringen att erkänna faran för dessa människor.
Hur många barn talar vi om?
Vi vet inte och det är en del av problemet. Tusentals.
Det finns flyktingar över hela staden. Särskilt judiska människor.
Egentligen vem som helst som inte passar in på Hitlers herrefolk.
De har reseförbud och Storbritannien vägrar ge inresevisum
till familjer som försöker ta sig ut. Det är kaotiskt.
Välkommen till den brittiska kommittén
för flyktingar från Tjeckoslovakien.
Hana, kan du ge honom filerna?
Ett ordentligt arkiveringssystem.
Ja, om tyskarna skickar sina spioner så
kommer de åtminstone inte lyckas hitta någonting.
Hursomhelst, om någon är bra på pappersarbete, så är det du.
Ja, den här rapporten detaljerar de politiska aktivisterna i och omkring Prag.
Vad är det här?
Det är, svart på vitt, Führerns resplaner.
Han har siktet inställt på halva Europa. Det är bara en fråga om när.
- Vem mer har sett den? - Halva Prag, skulle jag tro.
Avsedd för att skrämmas. Hitler har aldrig varit hemlighetsfull om sina ambitioner.
De allierade satsade på att blidka honom med en fet bit av detta land.
Nu kommer den illvilliga skiten bara ta resten av det.
Barnen. Vi måste flytta dem.
Kommer från mannen som anlände igår.
Jag antyder inte att det är en lätt uppgift.
En masstransport av barn utan pengar eller visum?
Vi kommer på något.
Hur länge ska du vara här? En vecka?
- Och sen tillbaka till banken? - Kan vi lägga det åt sidan för tillfället?
Kan vi vara realistiska? Vi kan inte ge dem falska förhoppningar.
Lyssna, vi måste tro att det här är möjligt.
Låt mig försöka. Låt... låt mig... ta reda på omfattningen av problemet.
Du vet, hur många barn, namn och ålder, var de bor.
Det måste finnas befintlig information.
De utsatta grupperna har listor.
Men de är rädda att dela med sig av dem.
Då måste vi förtjäna deras förtroende.
Vi behöver dessa listor. Så vi måste övertyga dem.
Snälla, låt mig försöka.
God eftermiddag. Jag heter Winton, Nicholas Winton.
Ja, jag ringer från den brittiska kommittén för flyktingar från Tjeckoslovakien.
Jag är letar efter en lista över utsatta barn.
Nej, jag förstår men vi kommer att ha allting ordnat.
Hallå? Hallå?
Ja. Kan jag åtminstone få träffa er?
- Tack för att ni ville träffas. - Jag kunde inte låta bli
Du erbjuder dig att få ut barnen ur Prag.
- Många av dem. - Det stämmer.
Hitler kommer att bli nöjd att du hjälper honom utrota judar i regionen.
Med respekt, jag flyttar barn av alla trosuppfattningar även icke-troende.
Genom att skilja dem från sina familjer, till och med från deras religion?
Jag ger dem boende i säkra hem hos familjer i fosterhem.
- Judiska fosterhem? - Jag vet inte.
Jag tror inte frågan är aktuell just nu.
Men det är en fråga jag ställer dig.
Du är inte den enda personen vid det här bordet
intresserade av judiska barns välbefinnande.
Föräldrar i London förbereder att skicka sina barn i säkerhet om kriget kommer.
Det jag föreslår är inte annorlunda.
Dina barn skulle skyddas och återförenas
med sina familjer så snart det är säkert.
Är ni jude, herr Winton?
Varför frågar du det?
Eftersom jag undrar varför en person skulle åta sig denna överväldigande uppgift
för människor som han inte har någon sann lojalitet till, på en främmande plats.
Du är en aktiemäklare från London som lever ett bekvämt liv, förmodar jag.
Du har efterforskat lite.
Det är ett allvarligt ämne. Så, varför gör du det här?
Vad jag menar är, vem är ni, herr Winton?
Min fars familj kom från Tyskland till London på 1870-talet.
För bara några månader sen kallade vi oss för Wertheims.
Vi gick igenom det senaste kriget med ett tyskt efternamn
och min mamma hon kunde inte gå igenom det igen.
Och mina farföräldrar på båda sidor var judar.
Men jag döptes i engelska kyrkan.
Jag vet inte vad du skulle kalla mig.
Jag skulle kalla dig jude.
Jag betraktar mig själv som europé, en agnostiker och socialist.
Det finns barn här som bor i fältområden,
i det öppna, i leran...
Det värsta utav vintern väntas fortfarande komma
och under invasionshot från nazisterna.
Jag har bevittnat detta och kan inte glömma det.
Och eftersom jag kan kanske göra något åt situationen
så måste jag försöka åtminstone.
Insatsen du föreslår kräver pengar och visum.
Jag har dem ännu inte.
Men jag kan fixa dem.
Om jag skickar dessa barn till dig så lägger jag deras liv i era händer.
Ett mycket stort ansvar.
Så i slutändan, herr Winton,
är det en fråga om förtroende.
På hebreiska finns det ett talesätt.
Påbörja inget som du inte kan avsluta.
- Hampstead, 7946. - Mamma?
Nicky! Så roligt att höra dig.
- Lyssna, jag kan inte vara långranding. - Nej, självklart inte.
Men mår du bra? Är du säker?
- Jag mår alldeles utmärkt. - Du låter inte särskilt övertygande.
Säg bara till mig när du kommer hem, okej?
Ja, ja, nu, lyssna.
- Jag behöver be dig om en tjänst. - Berätta för mig.
Och jag är rädd att det inte kommer att bli lätt.
Hej, Rudi, jag skulle vilja skicka ett telegram.
Javisst, ett ögonblick bara.
Till: herr Hart, H-A-R-T...
På Crews Brothers, aktiemäklare.
Liten förändring av planen.
- "Liten förändring..." - Stopp.
Arbetar med flyktingar i Prag.
Återkommer till kontoret senare.
- God morgon, herr Slonek - Fort, spring och göm er pojkar
Han är tysk, vad vill han?
Det här är Nicholas Winton. Han har kommit hit för att hjälpa
Han är inte tysk?
Nej. nej. Han trodde att du från myndigheterna. Tysk.
Åh, nej, nej. Jag ber om ursäkt.
Nej, jag försöker hjälpa familjerna.
Madam.
God morgon. Mitt namn är är Babette Winton.
Jag skulle vilja tala med någon från immigrationsavdelningen.
- Och var kommer du ifrån? - Från Hampstead, buss 24.
Jag är brittisk medborgare och söker rådgivning.
- Har du bokat ett möte... - Möte? Nej, det har jag inte.
Men jag väntar gärna.
Det här är allt vi har. Duger det?
Jag är säker på att vi kan få det att gå.
Herr Jovak?
Här.
Den här vägen, tack.
- Någon annan? - Ja, faktiskt. Det var en ung flicka
som jag såg när jag kom till Doreen. Hon var ungefär 11 eller 12 år.
Hon hade en mycket ung lillasyster.
Ansökningar betraktas enligt protokoll...
"Protokoll". Det är en meningslös fras.
Att du ständigt upprepar det hjälper verkligen inte.
Dessa är ensamkommande barn.
De är barn, de är desperata, och de svälter.
Precis som brittiska fattiga barn är.
Brittiska barn står inte inför hotet av nazisternas kommande invasion.
Det finns andra personer som väntar, fru Winton.
Om du inte har något emot det...
Unge man, jag har något att berätta för dig. Sätt dig.
Jag kom hit från Tyskland för 30 år sedan för att gifta mig.
Jag uppfostrade min familj här.
Min man är begravd här.
Det som jag främst har beundrat med detta land är dess engagemang
för anständighet, vänlighet och respekt gentemot andra.
Jag uppfostrade min son med dessa värderingar
Och han befinner sig i Prag just nu medan vi talar
och tillämpar dessa värderingar till handling.
Jag ber er göra detsamma.
Är det för mycket begärt?
Ställ era frågor, fru Winton.
Tack så mycket. Nu vill jag att du koncentrera dig
och jag vill att du ska formulera dig tydligt.
Hon är 12 år.
Är det din syster?
Ingen vet vems barn det är.
Hon hjälper till och tar hand om henne.
Men hur är det med föräldrarna?
Bortförda eller döda.
Okej. Låt oss gå vidare.
Du har kommit till Maidenhead, 3310.
Nicholas och Grete Winton. Vänligen lämna ett meddelande.
Hej, pappa. Det är bara jag som kollar för att se hur du mår.
Vi mår bra. Vi var precis på kliniken och allt är bra med barnet.
Mamma säger att du funderar på vad man ska göra med portföljen.
Jag vet att det inte är lätt för dig.
Jag är här om du vill prata om det. Hoppas att du simmar mycket.
Vi kommer från Berlin. Mina flickor blev utkastade från skolan.
Är du judinna?
Mina bröder togs av nazisterna i München.
Mina brorsöner försökte stoppa dem.
12 och 10 år gamla, bara pojkar.
De blev slagna och kastade nerför trapporna och fördes till lägrena.
Eva och Vera.
Det här är min systers pojkar,
Honza och Tommy.
Vårt efternamn är Diamantova.
Tack så mycket.
Det är Vera.
Eva.
Honza, Tommy.
Vad har hänt här?
Hon föll när hon åkte skidor. Hon älskar bergen.
Gillar du att åka skidor?
Jag älskar att åka skidor.
Skidåkning och simning.
Och simning? Det tycker jag också om.
God morgon, Rudi. Skulle du kunna ringa det här numret åt mig?
- Självklart. - Tack så mycket.
Herr Winton, ni har ett telegram.
Tack så mycket.
Winston, sluta med heroiska insatser. Förväntar dig vara på kontoret på måndag.
Herr Winton, ert samtal.
Telefonkiosk nummer två.
Nicky, du kommer inte att tro vad de ber om.
Okej, jag är redo.
En separat viseringsansökan för varje barn.
En enskild sponsor som måste betala för alla barnens behov.
Och en avgift på 50 pund för att täcka eventuell återresa.
- Femtio pund? - Ja, jag vet. Det är mer.
Ett medicinskt intyg samt en fosterförälder som ska ta
hand om barnet tills de är 17 år eller kan återvända hem.
Herregud, Nicky!
Nicky?
- Herr Slonek. Hallå. - Hallå, hallå.
Jag har ändrat mig.
Här är bilderna.
Jag hoppas du kan hjälpa dem?
Jan. Petr.
- Och Karel. - Karel
När kan de lämna... snälla?
Vad har jag missat?
Nicky sa bara vi måste anta att detta sker.
Ja, jag vet.
- Vi flyttar barnen. - I stora grupper med tåg.
Det är en tvådagarsresa genom Holland och
holländarna har stängt gränsen för judiska flyktingar.
Och de skulle behöva korsa Tyskland.
Ja, men de skulle passera med brittiska visum.
Där brittiska fosterföräldrar väntar.
Om du kan ens hitta brittiska fosterföräldrar.
Det är tusen barn på den listan.
Välkomnandet kanske inte blir så varmt som ni förväntar er.
Då måste vi sätta fart på saker och ting.
Vi måste informera pressen och få deras stöd.
Om vanligt folk visste sanningen skulle de inte tolerera det som hände.
Du har en hel del tillit till vanligt folk.
Jag har det för att jag är också vanligt folk.
- Det är jag också. - Och jag.
Du ser. Det är precis vad vi behöver eller hur?
En armé av de vanliga.
Nicky, du borde åka tillbaka till London och samla in pengar.
Skapa upprördhet.
Det kan jag göra. Inga problem.
Hur är det med ditt jobb på banken?
Börsen stänger halv fyra.
Och jag tar itu med den här änden.
- Med hjälp från Hana? - Självklart.
Åh, Gud.
Vi kommer faktiskt genomföra det här?
Skål till barnens sektion i BCRC.
- Det finns ingen. - Det finns nu.
Alla som röstar för.
Nicky, om du tillåter.
- Vad håller du på med? - Ursäkta mig.
- Är det dina strumpor?
- Du behöver något för all pappersarbete. - Tack så mycket.
Till The Times brevavdelning.
Kära herre, jag har precis kommit tillbaka från Prag.
Där jag bedömde ödet för flyktingarna i staden.
Bland de många olyckliga själar, träffade jag ungefär 2 000 barn
som levde i fukt, i överfulla läger.
- Överfulla, ohygieniska läger. - Ja, sant.
I ett av lägren har flera redan fallit offer för sjukdomar.
Jag såg en mor som vaggade sitt döda barn.
De tusentals som kämpar för att överleva befinner sig inför hotet
om en nazistisk invasion och de fasor som det kommer att medföra.
Vi arbetar med att evakuera dessa barn med tåg till
säkerhet i Storbritannien som en brådskande åtgärd.
Kan människor hjälpa till med donationer eller fosterhem?
Vänligen kontakta Nicholas G Winton,
Brittiska rådet för Flyktingar i Tjeckoslovakien, Barnsektionen.
20 Willow Road, NW 3...
Vandraren återvänder!
Jösses, Nicky, Hart är upprörd.
- Nåväl. - Där rök din bonus.
Mamma.
- Jag har sett ditt brev i pressen. - Då förstår du brådskan.
Processen...
Vår första grupp består av 20 barn som har största behoven.
De kommer att anlända med tåg till Liverpool Street-station om två veckor.
Ja, två veckor, fjorton dagar.
Det är därför vi ber om din hjälp för att påskynda processen.
Ansökningarna behandlas i tur och ordning.
- Processen tar tid. - Vi har inte tid.
Den tyska armén kan korsa gränsen vilken dag som helst.
Herr Leadbetter,
Det här är era barn eller hur?
- Det är de. - Det finns familjer där, precis som din.
Lever under förhållanden som ni inte kan föreställa er.
Hotet om krig är överhängade.
Vad de har gjort för dig är att stå emot nazistisk expansionism.
Allt de begär i gengäld är en tillfällig tillflyktsort för deras barn.
Från ett skräckvälde som inte har inträffat ännu.
Är inte det det minsta detta land bör erbjuda?
Förutsatt att era papper är i sin ordning.
Det är i perfekt ordning.
Då ska jag göra mitt bästa.
- Två veckor, hur ska vi hitta pengarna? - Vi hittar det.
På två veckor?
- Och fosterfamiljerna? - Ja, jag vet. Vi löser det.
- Olga Santer... - Santer, ja.
- Och Petr Slonek. - Slonek, Petr, ja.
Ja, det här är början.
Jan Slonek, nummer 174.
Petr Slonek, 144.
Rosa Lenart, nummer 529.
Tommy Katschinsky, nummer 9. Michael Lappert, 46.
- Landesmann, 19. - Nästa.
Jacob. Nummer 24.
Jag har en familj från Shropshire
som kan ta en flicka som är mellan 8 till 11 år.
och herr och fru Horrell
som kan bara ta en pojke. Helst under åtta år och brunhårig.
Så där ja.
Martin.
Ledsen att jag inte kunde var med dig i Prag.
Ingen fara.
Hur som helst, jag är här nu. Vad kan jag göra?
Vi har 20 barn resklara men endast åtta fosterhem.
Det finns gott om människor som gärna tar ett barn,
men de kan inte garantera 50 pund.
Det är vad vi behöver mest just nu - pengar.
Låt mig ringa några samtal.
- Telefon? - Följ med mig. Vill du ha kaffe?
Nicky, fem pund!
Fem pund, 20 pund från flickscouterna och sen...
Det är 100 på en dag!
Och sedan har Picture Post samlat in 90 pund.
Är ni redo?
Vi har fosterfamiljer för Marlia Keller,
- Kristina Novotka. - Mmhm...
- Tvillingarna Blaufrank. - Ja.
Och Jan och Petr Slonek.
Och deras bror?
- Nej, ingen vill ta alla tre. - Jösses.
Berätta för dem att det inte är lång tid kvar nu.
- Vi kommer att flytta dem snart. - Nicky, det blir allt svårare här.
Ytterligare två personer på listan från Doreens har försvunnit.
Jag vet inte hur lång tid vi har kvar.
Snart kommer vi vara tillsammans igen.
Okej, åk nu.
- Du får den, Karel. - Tack så mycket
Kom igen, grabbar.
Så där ja.
Tack gode gud att ni är här. Jag var orolig.
Förlåt mig, verkligen.
Okej, okej.
- Petr Slonek. - Slonek. Petr och Jan. 174.
Tack så mycket.
- 144. - 144.
Så vi saknar bara en nu.
Kontrollera alla.
Detta är vårt tåg.
Hej på er.
- 141. - 141.
Kom igen.
Kom igen, nu går vi.
Det är okej.
Duktig flicka.
Tåget på plattform åtta
9:25-avgången till Ipswich.
Anlöper Shenfield, Chelmsford, Witham,
Colchester, Manningtree och Ipswich.
Tåget anländer nu vid plattform ett
är den försenade 8:47...
internationellt tåg från Harwich
till London Liverpool Street.
Stanna här. Håll ihop, allihop. Mycket bra.
Trevor! Trevor.
- Du klarade det. Välsigne dig. - Ja.
Låt mig hjälpa dig.
Den här vägen.
Är du okej?
Herr och fru Willou... Willoughby?
Här.
Nina, Olga Santer.
Och herr och fru Goodfellow.
Ja, här.
- Nina. - Hej, Nina.
God eftermiddag.
Jan och Petr Slonek.
- Trevligt att träffas. - Petr?
- Vi kommer ta hand om er. - Hej.
Kom igen, pojkar. Låt oss åka hem.
Herr och fru Harland?
Harland?
Brittiska rådet för flyktingar från Tjeckoslovakien.
Vad har de gjort med tjeckierna?
- Hej, Nicky. - Hej, Geoff.
Allt gick bra?
Ja, tack.
- Är allt okej? - Ja, naturligtvis.
Du behöver inte se så nervös.
Jag kan inte hjälpa det.
När du är på besök vet jag att det kommer kosta mig en förmögenhet.
Det är för en god gärning.
Så vad är det den här gången?
Samariterna? MENCAP? Abbeyfield?
Något nytt eller snarare gammalt.
Sätt dig, Nicky.
Tack så mycket.
Det handlar om dokument från andra världskriget. Ganska relevant i dag.
Kriget?
- Ja. - Låter spännande.
50-årsdagen av utbrottet börjar närmar sig.
Så är det.
Vi planerar en serie specialutgåvor.
- Var tjänstgjorde du? Armén, flottan? - Det var lite här eller där.
Jag slår vad om att du har några bra historier.
Det handlar faktiskt inte om mig.
Det är något väldigt viktigt.
Det är om flyktingar.
- Flyktingar? - Ja.
Jag förstår inte riktigt kopplingen mellan flyktingar och Maidenhead.
- Hallå? - Hallå?
Gissa vem det är?
- God eftermiddag. - God eftermiddag.
Jag ska träffa herr Martin Blake.
- Javisst. - Tack så mycket.
- Om du följer mig. - Ja, tack.
Hej, Martin. Hur står det till?
- Nicky. - Kul att se dig.
Så du är fri ett par dagar?
- Ser så ut ja. - Dags att prata ikapp.
Tyvärr har jag inte mycket tid på mig eftersom jag har min att-göra-lista
Grete omorganiserar allting innan barnet kommer.
Du ska bli farfar. Är du spänd?
- Nej, jag är skräckslagen. - Varför är du rädd?
- Det kommer bli kul det är jag säker på. - Jaså? Om du säger det så.
Hur som helst, just nu kastar vi ut en massa gamla saker
- Det samlas på hög. - Ja, det gör det.
Man måste vara hänsynslös.
Boxfiler och register över gamla välgörenhetsarbete och sånt.
Du har alltid varit så upptagen.
Är du fortfarande volontär hos samariterna?
Nej, nej, de sparkade ut mig.
Vad i hela friden då för?
En kvinna ringde och sa att hon planerade att ta livet av sig.
Jag frågade: "Är det inte något annat som du bör göra?"
- Det sa du inte. - Jo, det gjorde jag.
Hon berättade att hon ville besöka sin dotter i Amerika.
Men hennes läkare varnade henne att resan skulle förmodligen döda henne.
Jag sa: "Så det är precis det du önskar, att bli dödad?"
Hon fick sig ett gott skratt.
Vi skrattade gott båda två.
Hon åkte till Amerika och träffade sin dotter.
Hade en underbar resa. Kom tillbaka och var glad som en lärka.
Men samariterna, herregud.
De gav mig en riktig utskällning, ursäkta min franska,
De sa att jag brutit mot alla regler.
Jag kunde inte bara sitta där och lyssna på ensamma människor.
När det faktiskt fanns något jag kunde säga för att muntra upp dem.
Du kanske ska sakta ner ändå, nu när barnet är på väg.
Varför skulle jag vilja sakta ner?
För att göra det bästa av det sista Du har gjort tillräckligt.
Det är aldrig tillräckligt eller hur?
- Behövde ni mer tid med vinlistan? - Just det.
De har fin Château Neuf.
- Vi tar en Chablis. - Åh, kära nån.
Tack så mycket.
Var var vi nu? Ja, just det.
När jag rensade ut alla papper,
Jag kom över den gamla klippboken från Prag.
- Kommer du ihåg den? - Ja, du har inte kastat ut den?
Jag tror att det faktiskt kan vara en viktig tidsstämpel på sitt sätt.
Full av historia, som vi borde lära oss av.
- Det är det. - Ja.
Kanske Wiener-arkivet, i London, gillar det.
Jag känner folk i styrelsen och kan nämna det.
Den kommer förmodligen bara samla damm där.
Jag försökte visa det till redaktören på Maidenhead-tidningen, vad heter den?
The Advertiser eller något liknande.
Lustigt nog, när jag berättade för honom om flyktingarna, sa han:
"Jag förstår inte riktigt kopplingen till Maidenhead."
Han är lite av en dummerjöns, faktiskt.
Du kanske vill donera den till ett museum. I Prag eller i Israel?
De flesta av barnen var trots allt judar.
Prag.
Visst.
Om jag får fråga...
Tänker du någonsin på barnen och vad som hände med dem?
Ja, det gör jag emellanåt.
Gör du det?
Nej, egentligen inte. Eller jo, kanske lite på sistone.
Det är otroligt vad du åstadkom.
Jag tänker inte på det sättet.
Nej, nej, jag menar det. Verkligen.
Du borde vara stolt.
Rädda ett liv, rädda världen. Förstår du?
Det är inget att skryta om.
Jag menar, titta på Doreen och Trevor.
De gjorde mycket mer än mig, tog alla risker, och stannade faktiskt i Prag
Du vet, Nicky, att berätta för folk är inte att skryta.
Nej.
Hampstead, 7946.
Tyskarna korsade gränsen i morse.
- De har redan tagit över ministeriet. - Åh, Gud.
Hitlers kortege körde precis förbi hotellet.
Han vinkade.
Vad betyder detta för oss?
Jag måste gå. Vi måste till skyddshusen.
Var försiktiga.
Doreen? Doree...
Det är inte säkert för dem här. Snälla, få hem dem.
Se till att alla listor är inlåsta.
Downing Street har meddelat att detta inte betyder att Tyskland är i krig.
Tyskarna sägs ha tagit över en administrativ befattning i Tjeckoslovakien
och ersatt regeringen i Prag
Flyg från Prag...
Vad händer nu?
Vi anstränger oss mer. Istället för att stå här och känna oss maktlösa
Vi behöver fler tåg.
Vi gör vad som krävs för att få det att ske
Vi hittar fler hem. Vi placerar barnen snabbare.
Vi gör så mycket vi kan.
Men det är inte tillräckligt, eller hur?
Vi kan inte...
Vi kan inte svika dessa människor.
De säger att gränserna är fortfarande är öppna.
Saken är den att nu måste varje visum godkännas och stämplas av Gestapo
De jävlarna är överallt nu.
- Herr Winton? - Hallå
The New Statesman.
- Hej. - Ska vi prata medan vi går?
Ja, tack.
Jag tror inte att jag någonsin har sett något så gripande.
Hur många är det? Det måste vara nästan hundra.
Ja, långt över hundra och detta är vår största transport hittills.
Och detta är ditt fjärde tåg. Är det fler planerade?
Ja, absolut.
Det femte tåget kommer om bara några veckor.
Med fler tåg redan bokade.
Den åttonde är bekräftad, och den nionde är under förberedelse
och hundratals barn redo att gå ombord.
Men tusentals fler behöver vår hjälp i hela Tjeckoslovakien.
Det här är hemlösa barn som svälter och vi vet
inte hur länge gränsen kommer att förbli öppen.
Så vi är i desperat behov av donationer och fosterhem.
- Hallå? - Nicky.
Nicky, det är jag.
Det är en eller två som saknas från nästa lista.
- Saknas? - Ja, jag vet inte.
Antingen fick de panik eller så blev de arresterade.
Okej, bäst att du ger mig deras namn.
Den här
Det är hon. Lenka Weiss.
Det fanns ett spädbarn också.
Jävlar.
Nicky
Du måste inse att vi inte kan rädda alla
Du måste förlåta dig själv för det.
Om du vill träffa Leadbetter, så är han på semester.
En vecka i Eastbourne, synd med regnet.
Hör på, jag behöver tre visum för en transport från Prag nästa vecka.
Jag beklagar. Kan inte hjälpa dig.
- Trevor. - Är allt som det ska?
Lyssna, vi saknar tre visum.
Isabel Keller och Eva och Vera Diamantova.
Finns det något du kan göra åt saken?
Jag vet inte vad du håller på med.
Men om du gör det jag tror, så vill jag inte veta.
Tåget avgår klockan åtta.
- Var är han? - Oroa dig inte, han är här strax.
Var är han?
Jag vet inte, han borde ha varit här för en timme sedan.
- Har du dem? - Ja, vi har dem.
Kom och säg ajdö till era kusiner.
Ta hand om varandra.
Era kusiner kommer göra er sällskap snart.
De har lämnat Prag.
Ja, här.
Varför vill England ha alla dessa judar?
Fröken Howson från Putney?
Diamantova, Eva.
Den här vägen, tack.
Tack så mycket. Fru MacFarlane?
- Hej på er. - Tack så mycket. Där är dem.
Diamantova, Vera.
Fru Rainford?
Ja, Förlåt, ursäkta mig.
Hej, kära du.
Tack så mycket.
Följ med oss.
Är du hungrig?
Någon måste berätta att de bara har barnen tillfälligt.
Alla barn har familjer att återvända till.
Våra mest brådskande ärenden hittills.
De är bokade på det nionde tåget om tre dagar.
Snälla, Leadbetter.
- Vi kommer självklart göra det. - Tack så mycket.
Hallå?
Dagens viktigaste händelse.
Tyskland har invaderat Polen och har bombat många städer.
Allmän mobilisering har beordrats i Storbritannien och Frankrike.
Parlamentet har sammankallats till klockan sex i kväll.
Mobilisering av flottan, armén och flygvapnet...
Winton, vart ska du? Winton?
Det finns inget du kan göra för dem nu.
Winton!
- Ursäkta mig. Ursäkta mig. - Sluta knuffas.
Vad händer med de internationella tågen?
- Jag vet inte mer än vad du gör. - Det är ett tåg som ska avgå från Prag.
- Du måste gå till stationen nu. - Jag stannar för att hjälpa till.
Nej, nej, Om de fångar dig kan jag inte skydda dig. Gå, nu!
- Trevor. - Är du okej?
Ja, det är jag.
Jag ska tillbaka till Doreen.
- Ska jag... - Du borde gå nu.
Du har dina papper. Gå med barnen.
- Vi ses i London. - Var försiktig.
Du också. Hej då.
- Ni kommer träffa era kusiner snart.
- Hej. - Hej, älskling.
Välkommen tillbaka.
Varsågod.
- Jösses. - Kom och se detta.
Stor överraskning.
Du har fått mycket gjort.
Ja, vill du ha en kopp te?
Hej, herr Winton.
Det här är Karl Caplan på Weiner-biblioteket.
Martin Blake gav oss dina uppgifter.
Vi har en forskare som vi tror kan finna era arkiv intressanta.
Så om du kan, vänligen ring oss tillbaka på 01-636-7247.
Vi ser fram emot att höra från er. Tack så mycket.
Jag nämnde det bara i förbigående.
Men... Martin tog kontakt med dem direkt.
Och, du vet...
Men jag vill inte att den ska hamna på ett bibliotek.
Varför inte?
Du vet, det lär inte någon något om det bara ligger på en hylla.
Ring dem. Prata med dem.
Ja, jag är mycket tacksam.
Vi ser fram emot att träffa dig.
Tack så mycket.
- Berätta för mig. - Det är en kvinna som vill se klippboken.
Hon är historiker som är gift med en man från Tjeckoslovakien.
Hans namn är Robert Maxwell.
Tidningsbudet?
Ja, det stämmer och hon driver någon form av konferens
och hon vill träffa mig.
Elizabeth Maxwell, hon kallar sig Betty.
Hon är tydligen fransyska.
Jag är Nicholas Winton.
God eftermiddag. Vi har väntat på er.
Tack så mycket för att ni kom hela vägen hit.
Här är den. Klippboken.
Det relaterar tillbaka till tiden jag tillbringade i Prag före kriget.
Den är lite tung bara.
Mycket av det där är bara turistgrejer, vykort och så vidare.
Det finns några brev som handlar om transporten av barnen till Storbritannien.
Dessa är de åtta barn du räddade?
Nej, nej, det var några fler än så.
Om du vänder på sidan, kan du se efter.
Jag skickade ut dessa kort för att låta folk välja.
Och jag måste säga att det var lite som att
sälja tvålpulver, om du förstår vad jag menar.
Jag kunde inte för mitt liv komma på något annat sätt för att
hitta tillräckligt med familjer för att ta emot så många barn.
Förlåt mig men hur många barn är det vi talar om?
Ehm... 669.
Som vi lyckades placera.
Du... Du förde 669 barn från Prag till England?
Ja med hjälp av mina kollegor Doreen Warriner,
Trevor Chadwick, Hana och många andra var inblandade.
Och min egen mor. Hon var till stor hjälp.
Jag antar att jag är den enda som är kvar nu.
Åtminstone tror jag det.
De barn som är överstrukna är de vi hittade hem åt.
Och ansiktena som inte är överstrukna?
De var de mindre lyckligt lottade
och det var som ett lotteri, tyvärr.
Du skrev till presidenten i Förenta staterna?
Han var inte till någon större nytta.
Jag hörde aldrig från honom sen.
Det var en besvikelse, måste jag säga.
Det där är namnen på barnen och deras nya adresser.
Förlåt mig, herr Winton. Det här är inte precis vad jag förväntade mig.
Jag är lite förvånad över omfattningen av din verksamhet
Om vi hade haft mer pengar, mer tid och mer statligt stöd
kunde vi ha gjort mycket mer, tror jag.
Blanka sidor?
Ja, det var det sista tåget.
Hände något med det sista tåget?
Ja, det var det nionde tåget.
Det var vår största grupp med 250 barn och...
Det var den 1:a september 1939.
Samma dag som Hitler invaderade Polen. Början på kriget.
Här! Denna rödhårige!
Hana.
Hana!
Det var slutet på det.
Jävla Hitler, det är allt jag har och säga.
Vi hade hundratals fosterfamiljer som stod redo att välkomna dem, men...
Ja...
Merci.
- Med mjölk? - Nej, tack.
Tack så mycket.
Underbart. Tack så mycket.
Jag är ledsen.
Det måste vara svårt för dig att veta vad som hände med dessa barn.
Jag vet inte vad som hände, eller hur?
De fick lämna tåget, återvände till sina familjer och...
Det var slutet på det.
Visst, jag är nästan säker på att de omkom i lägren.
Du kanske har rätt om dessa barn, fru Maxwell.
Men jag har lärt mig att hålla min fantasi i schack.
Så att jag fortfarande kan vara till nytta och inte bli vansinnig.
Herr Winton,
cirka 15 000 barn hamnade i koncentrationsläger i Tjeckoslovakien
och, mindre än 200 av dem överlevde,
och du sparade 669.
Hur som helst, det är bäst att jag går
för att min fru väntar mig mig och jag vill inte...
Jag vill inte hamna i några problem, om du förstår vad jag menar.
Jag skulle verkligen vilja behålla din klippbok, om det är okej?
- Ja, okej. - Och...
med din tillåtelse, skulle jag vilja visa det för min man.
Jag är säker på att han kommer att anse det vara en mycket viktig händelse.
- Jaha. Tack så mycket. - Tack själv.
Som många av er känner till, bildades vår grupp 1965
för att stärka vänskap mellan Maidenhead
och dess tvillingstäder i hela Europa.
Vi möttes på flygplatsen av Maria Bechtler
och reste med buss till Bad Godesberg,
där vi fick en varm...
Är allt okej?
Där vi fick ett varmt Willkommen...
av våra värdinnor.
Tack, älskling. Snubbla inte, den är tung.
Hej, Steve. Ansträng dig inte nu.
- Ge mig en hand. - Låt mig hjälpa till.
Åh, Gud.
Jag kan inte fatta hur mycket utrymme det är, pappa.
Du skulle kunna placera en lekhage här inne.
Åh, nej.
Visst ser det fint ut?
- Eller hur? - Ja, det gör det. Eller hur, pappa?
- Ja, sätt inte eld på den.
Nicky!
Det gjorde du förra året, eller hur?
- Det gjorde jag inte. - Jo, det gjorde du.
- Och året dessförinnan. - Nej.
- Han älskar att retas, eller hur?
- Åh, det ser underbart ut.
Några av dem är nya, eller hur?
- Nåväl, god jul. - God jul på er.
Den är till dig.
Åh, det här är intressant.
Vad är det för något?
Det är från redaktören för Sunday Mirror.
"Vi skulle gärna vilja publicera en utförlig artikel om barnens evakuering"
Men... Det är underbart.
Det står här: "Med bredare publicitet i åtanke,
"Jag har pratat med BBC Television programmet That's Life!"
Du skämtar.
De vill att jag ska medverka och kontrollera den historiska korrektheten.
Men det är en så fånig show.
- Vad är det? - That's Life!
Det är en väldigt fånig show.
Det är det men den är mycket populärt, eller hur?
Jag menar, många människor tittar på det.
Ska jag följa med dig?
Varför skulle du vilja följa med mig om du tycker att det är så dumt?
Hallå, herr Winton, ett nöje att få träffa dig.
Vi ska gå hitåt.
- Ja - Den här vägen.
- Vad exakt ska jag göra? - De kommer att förklara allt.
- Det är bara genom här. - Okej.
Tack så mycket.
Kamera sex.
Kan du komma från den andra sidan?
Tack så mycket.
Trettio sekunder till sändning.
Okej, och du ska sitta exakt här.
- Kan jag inte sitta längre bak? - Nej, tyvärr inte.
Jag är hellre bakom scenen.
Jag är verkligen, verkligen ledsen.
De sa åt mig att sätta dig här och vi börjar få ont om tid.
Okej.
Vem är det där?
Hejsan och god afton.
Skulle du vilja bli behandlad av tandläkaren
i Bath som går under namnet Herr F. Illing?
Esther.
Nu har en extraordinär historia har blivit känd,
om en ung man som för många år sedan besökte Prag,
och vad han fann där var en fruktansvärd situation.
Tusentals flyktingar strandsatta,
levde under desperata förhållanden,
och utlämnade åt Hitlers kommande invasion.
Denne unge man, vars namn var Nicholas Winton,
beslutade att något måste göras.
Och så han lyckades att rädda 669 barn.
Det här är hans klippbok.
Fascinerande fotografier av alla dess slag.
Kanske kan ni se...
Här är ett fotografi av Nicholas Winton själv
med ett av barnen han räddade.
Men längst bak, finns en lista
av alla barn som han räddade.
Här är Vera Diamantova, nu Vera Gissing.
Vi hittade hennes namn på hans lista.
Och Vera är här med oss ikväll.
- Hej Vera - Hallå.
Nu ska jag avslöja att du faktiskt sitter bredvid herr Nicholas Winton.
Hej på er.
Hej
Tack så mycket.
Jag återförenades med min syster några år senare.
- Och dina föräldrar? - Min far torterades i Terezin.
Och skickades sedan till Auschwitz.
Och sedan vidare till ett annat arbetsläger.
En medfånge berättade att han trodde att han blivit skjuten på Dödsmarschen.
Min mor dog av tyfus.
- Det var tråkigt att höra. - Insjuknade vid Belsen
Men hon visste att vi var säkra. För en mor är det allt.
Och mina kusiner, Honza och Tommy, var på det sista tåget.
Ja.
Men jag såg dem aldrig igen.
Nicky.
Förlåt mig.
Jag tar det.
Nicky! Du har inte ringt tillbaka. Jag har lämnat meddelanden!
- Förstår du inte att jag inte vill prata med dig? - Åh, kom igen, låt mig göra en bit.
Nej, tack.
Kom igen. Det är en sådan en lysande historia, Nicky.
Du är en hjälte. Nicky, snälla.
- Vad...? - Det handlar inte om mig.
- Nicky, kom igen, ge mig en chans.
Maidenhead, 3310.
Hallå, är herr Winton där, tack?
Nej, han är inte tillgänglig. Kan jag fråga vem det är som ringer?
Detta är Katinka Blackford från That's Life!
Åh, jag förstår.
Två barn till?
De ringde efter förra veckans show.
Ja.
De vill så desperat träffa dig.
Du behöver inte göra det.
Behöver jag inte det?
Jag bad dem att skicka barnens uppgifter till oss.
Jag kommer inte låta dig hamna i bakhåll igen.
Milena...
Jösses, denna flicka har uppnått mycket framgång på egen hand.
Ja.
Milena är nu Lady Grenfell Baines.
- Vem är det där? - Hanus.
Kanske är det för mycket. Kanske har du gjort tillräckligt.
Nej, jag...
Jag började hela grejen, så... jag måste avsluta det.
Förra veckan var otrolig för oss här på That's Life!
Vi berättade en historia som berörde så många människors hjärtan.
Vi har blivit överväldigade av responsen.
En av dem som var mycket påverkade förra veckan är med oss här ikväll.
Milena Fleischmann, nu Lady Grenfell Baines,
var också ett av de barn som Nicholas Winton räddade.
Milena, jag förstår du fortfarande har namnbrickan
som du bar runt halsen när du kom hit som en liten flicka.
Ja, jag bar den här runt min hals
och detta är det faktiska passet vi fick för att komma till England.
Så jag är ett av barnen som du räddade.
Nu, herr Winton, efter att ha presenterat dig för Milena,
så finns det någon annan som vi skulle vilja berätta om.
Hanus Schnabel var bara 11 år när han kom hit.
Vi har hans pass med alla officiella stämplar i den.
Jag vet inte om om ni kan se
men det här är hur han kom hit.
Och han berättade för oss...
"Jag vet inte hur min räddning arrangerades.
"Jag hade ingen aning när jag lämnade mina föräldrar på Prags station
"att jag aldrig skulle se dem igen.
"Min äldre bror Franta skulle ha komma hit med tåg i september,
"men kriget bröt ut och jag såg honom aldrig mer.
"Jag hoppades under hela kriget att de skulle överleva,
"men de gasades ihjäl i ett koncentrationsläger.
"Jag har ofta undrat vem som var ansvarig för att organisera min räddningsfärd.
"Jag skulle verkligen vilja träffa honom
och tacka honom för att ha hjälpt oss barn
"men utan någon förhoppning om erkännande."
Hanus namn finns på herr Wintons lista.
Och Hanus är här med oss ikväll.
Tack så mycket.
Jag vill inte jäkta. Jag vet att ni har väntat länge på det här ögonblicket
men du kommer att kunna prata med Hanus senare.
Men vår kväll är inte riktigt över.
Får jag fråga, finns det någon i publiken ikväll
som har sitt liv att tacka Nicholas Winton för?
Om så är fallet, kan ni ställa er upp, tack?
Herr Winton, skulle ni vilja vända er om?
Du kan träffa dem alla ordentligt efter programmet.
Herr Winton, åt allas vägnar, Tack så mycket, sannerligen.
Ser du farfar?
- Hej, Vera. Kom in. - Hej, Nicky.
- Hej på er.
- Kom in. Hej - Hej.
Vad heter du?
- Jag är Veras dotter. - Hejsan.
Trevligt att träffas.
Åh, det här är Nicola.
- Åh, hallå. - Min dotter.
Och det här är Rebecca, mitt lilla barnbarn.
- Wow. Hej. - Säg "Hej."
- Hej. Så ni har en pool. - Vi har en pool.
Nicky, skruva ner musiken lite grann, älskling.
Hej, unge man.
Inte för snabbt.
Visst är det vackert?
Åh, herregud.
Älskling, du måste vara försiktig här.
Åh, du har en härlig pool, Nicky.
Ja, jag gillar att simma.
Du kommer ihåg?
Har ni alla handdukar?
- Kan vi hoppa i? - Ja!
Hur är temperaturen?
Det är okej om du är en pingvin.
Låt oss doppa lite.
Där fick jag dig!
Visst är det härligt.
Efter sändningen av "That's life!" kom hundratals av
flyktingarna från Prag i kontakt med Nicholas Winton.
De kallar sig själva för "Nickys barn"
Han förblev nära vän med dem fram till sin död vid 106 års ålder.
Paret Winton skänkte scrapbooken till
Yad Vashem World Holocaust Remembrance Center i Israel.
Nicholas Winton adlades av drottning Elizabeth II med Tjänster för mänskligheten
och fick av Tjeckiska republikens den högsta utmärkelse.
Doreen Warriner stannade i Prag tills risken
för att gripas av Gestapo blev för stor.
Innan hennes död 1972, tilldelades hon OBE för sitt arbete i staden.
Trevor Chadwick återvände för att ansluta sig till
brittiska flygvapnet, han överlevde kriget och avled 1979
Många modiga tjeckiska frivilliga greps av Gestapo och fördes till nazistiska läger.
Över 6000 människor anses leva idag till följd av räddningsinsatsen i Prag.
Publiken i filmstudion bestås några av dem.
– Översatt och synkat av – Thedrick