Hjem.
Selvom det starter
med lidt solskin om morgenen,
du vil opdage, at skyen kommer til om eftermiddagen.
Det er alt, hav en dejlig dag.
BBC News, og god dag.
Kun 24 timer efter, hvad mange kalder Black Monday,
FTSE 100-indekset mistede yderligere 250 point,
efterlader virksomheder og investorer på tumult.
Nå, det er hvad der sker når man deregulerer.
De globale markeder er steget noget
efter gårsdagens tab, hvor Wall Street lukkede
- hele 508 point ned. - Idioter.
Tilhængere og familier til tamilske migranter
er samlet uden for et flygtningecenter i London
at protestere mod regeringens plan
at deportere dem.
Vi kom her, fordi i vores land
vores liv er i fare.
Vi kom for at beskytte vores børn.
Det beskrev en talsmand for indenrigsministeriet
Storbritanniens humanitære rekord som fremragende.
- Vi skal have en rapport.
Hej skat.
Jeg var bange for, at dette ville være...
- Hvad? - ...brændt ovenpå.
Er du okay?
Hvad? - Hvad er det?
Nå, hvordan ser det ud? Det er en knap.
- En knap? - Ja.
Nogen, øh, puttede den i dåsen.
Ærligt talt. Mennesker.
Nå, man ved aldrig, hvornår det kan komme til nytte.
Hm.
Åh.
Åh, hej. Hvad har du nu?
Åh, det er en skrivemaskine.
Jeg ved hvad det er, men du har allerede fået en.
Jeg ved. Det er ikke for mig. Det er, øh...
De har ikke brug for det længere på dagcentret,
så jeg troede det ville være i orden
til det nye plejehjem.
Og øh, vi kan holde fast i det imens.
- Nej. - Hvad?
Ingen.
Hvorfor? Uh, jeg har også et skrivebord udenfor.
- Hvad? Hvor? - Nå, jeg har ikke bragt det ind endnu, men...
- Åh, Nicky. Det er for meget. - Hvad?
Hvordan passer vi alle ind i julen?
Jeg ved ikke.
De bliver bare nødt til at skubbe op, ikke?
Din datter er gravid i syvende måned.
- Jeg ved. - Hun kan ikke "skubbe op".
Okay.
Nå, så flytter jeg det hele til studiet.
Åh, studiet.
Jeg vil vædde på, at du har masser af plads i arbejdsværelset.
- Gud. - Lad os gå og tjekke undersøgelsen.
- Åh, Nicky. Ud.
Har du stadig brug for alt dette?
Ja. Hvorfor?
Hvad... Hvad er der i alle disse skuffer?
- Nå, alt tænker jeg. Skat.
En domino, en kiks
og hvor mange gummibånd har en mand brug for?
Jeg ved ikke. Jeg har aldrig stillet spørgsmålet.
Og du skal finde det rigtige hjem til det.
Et eller andet sted vil det blive værdsat.
Venligst, Nicky,
du skal give slip.
For din egen skyld.
Åh, jeg glæder mig så meget.
Vil du have mig til at blive hos ham?
Nej nej. Nej, han skal nok klare sig.
Okay, måske ringer jeg bare til ham.
Ja. Ja. Han er en voksen mand.
Du behøver ikke at vinke mig væk.
Selvfølgelig vil jeg vinke dig væk.
Alle er her.
Ah.
Huh.
Hm.
Nicky,
lad dig ikke få...
Hvad?
Hvordan du får.
- Det vil jeg ikke. Selvfølgelig vil jeg ikke.
Du har en vidunderlig tid.
- Hjem. Ah, Nicky.
- Du savnede Martin. - For pokker.
To hjerter. Konger.
Hej. Sagde Martin, om han ville ringe tilbage?
Klokken syv skarpt.
Åh.
Tak, mor. Du er meget velkommen, søn.
Er Martin ikke den fyr, han skulle stå på ski med?
Ja. Men Martin er i Prag nu,
hjælper flygtninge.
Prag?
Nå, præcis.
- Hej? Det er Martin.
- Kan du høre mig? Nicky? - Jeg... Jeg kan høre dig.
- Det er en frygtelig streg. - Jeg kan høre dig.
Hør, jeg er ikke sikker på, du skal komme.
Nej, det hele er ordnet. Jeg har min billet.
Jeg skal forlade Prag i aften.
Jeg vil have en mand, der hedder Trevor Chadwick, til at møde dig.
Jeg er så ked af det. Det er bare sådan noget rod her.
Glædelig jul.
Så går du?
Det er jeg, ja.
Alle i Prag forsøger at komme ud.
Min søn prøver at komme ind.
Talte du med Martin?
Jeg gjorde. Det viser sig, at han ikke vil være der.
Han eskorterer nogle flygtninge ud af landet
og så er han på vej hjem til London.
- Nicky. - Se, jeg er nødt til at gøre noget.
Det er...
Og du, af alle mennesker, burde forstå det.
Er det ikke det, du lærte mig?
Nå, jeg kan ikke bare sidde her og læse om det.
Disse mennesker har brug for hjælp.
Jeg var aldrig i tvivl om, at årsagen var retfærdig,
kun om Prag er sikkert.
Det er kun en uge.
Uh, jeg kommer tilbage før du overhovedet savner mig.
Nicky, det er ikke en joke.
Jeg ved, jeg ved det.
Jeg er ked af det, men jeg...
Jeg bliver nødt til at gå.
Her er vi.
Mr Chadwick. - Det er hr. Winton.
Aften. - Giv ham nu ikke
et bedre værelse end mig.
Alle vores værelser er de bedste værelser, hr. Chadwick.
Rudi tager sig godt af os.
Velkommen. Og Miss Warriner er i baren.
Åh, det er Doreen
med en af ​​vores flygtninge.
Her ovre.
Hendes mand blev hentet
på gaden i morges.
Afhentet af?
Doreen tror, ​​at nazistiske spioner laver Hitlers beskidte arbejde.
Hvad vil der ske? Til ham, mener jeg.
Ah, tak, tak.
Han bliver dumpet et sted.
Måske i live,
men sandsynligvis ikke.
Du er Martins ven, børsmægleren.
- Nicky. Og du må være, øh... - Utroligt vred.
Så? Det er lykkedes os at få
Monika ind i et sikkert hus for natten
og hendes datter på flyet ud i morgen.
Nå, det er noget.
Så Martin siger, at du kender din vej rundt om et skrivebord.
Det er noget af en anerkendelse.
Det er her. Papirarbejde er alt.
Og må jeg bare spørge, øh,
hvorfor... hvorfor blev kvindens mand taget?
Han drev en avis i Tyskland.
Talte imod nazisterne.
Da det blev for farligt,
de flygtede over grænsen til Tjekkoslovakiet.
- Sudeterlandet. - Hvor de troede
de ville være sikre.
Så de flygtede til Prag.
Okay, jeg har meget at lave.
Tager forsyninger til lejrene i morgen.
Jeg kunne godt bruge din hjælp.
Må jeg spørge, hvad der bragte dig herud?
Jeg kom for 10 år siden på en studietur.
Jeg elsker bare stedet, elsker menneskerne.
Nu er de i problemer. Så jeg kom tilbage.
Er de alle fra Sudeterlandet?
For det meste.
Nogle fra Østrig og Tyskland, som flygtede dertil først.
Kør en time nord herfra, mod den tyske grænse,
du vil se de byer, de løb fra
hængt med nazistiske flag.
Kære Gud.
Jeg ved. Og der er tusindvis flere af den slags.
Ahoj, Hana. Det her er Nicholas Winton.
Han er her for at hjælpe.
Åh.
Hana Hejdukova. Forbindelsesofficer for tjekkiske flygtninge.
- Hej. - Din første gang
- i Tjekkoslovakiet? - Ja, ja, det... Ja, det er det.
Skam du ikke kom før. Da der var mere af det.
Arbejde.
Øh, kan du få de andre?
Åh, der går vi.
Så det er lykkedes dig at få læger ud til dem?
Åh, masser af læger her allerede.
Mange af disse børn voksede op med at tænke det værste
det nogensinde ville ske for dem var klaverøvelse.
Nicky.
- Hej.
Jeg er så... undskyld,
Jeg har ikke noget.
Oh vent,
vent nu et øjeblik.
- Chokolade.
Nu sker det.
Åh ja,
selvfølgelig vil du også gerne have nogle.
- Sådan der.
Åh.
Lad os se, hvor langt vi går.
Åh, grædeligt.
Der er kun en lille smule.
- Og lidt til dig.
Lidt til dig.
Det er det. Det er det sidste.
- Værsgo.
Undskyld. Jeg skal, øh... Jeg tager mere med en anden dag.
Tager billeder.
Ja, ja. Det er en god ide.
Hvad hedder du?
- Jeg er Nicky.
Kan du sige "Nicky"?
- Sådan der.
Hvordan vil disse børn overleve vinteren?
Nå, det gør de nok ikke.
Og der er et dusin flere steder som dette.
Selvfølgelig skal de prioriteres,
børnene, familierne.
Min opgave er at redde politikere
med overhængende fare for anholdelse.
Og det har jeg næsten ikke penge eller mandskab til.
Hvad med de britiske regeringstog?
Kindertransporten?
Det er kun for børn, der forlader Tyskland og Østrig.
Ikke fra Tjekkoslovakiet.
Desværre nægter Hans Majestæts regering
at tro, at disse mennesker er i fare.
Hvor mange børn taler vi om?
Nå, vi ved det ikke. Det er en del af problemet.
Tusinder. Der er flygtninge over hele byen.
Især jøder.
Men nogen, virkelig, der ikke passer
ind i Hitlers herreløb.
De har forbud mod at rejse
og Storbritanniens nægtende indrejsevisa
til familier, der forsøger at komme ud. Det er kaos.
Velkommen til den britiske komité
for flygtninge fra Tjekkoslovakiet.
Hana, giv ham de filer, ville du?
Det er noget af et arkivsystem.
Ja. Tja, hvis tyskerne sender deres spioner ind,
i det mindste vil de ikke kunne finde noget.
- Under alle omstændigheder
du er den, der skal være god med papirarbejde.
Det er dig.
Øh, ja, denne rapport
detaljer om de politiske aktivister
i og omkring Prag.
Hvad er det?
Führerens rejseplaner i sort på hvidt.
Han har rettet blikket mod halvdelen af ​​Europa.
Det er bare et spørgsmål om hvornår.
Hvem har ellers set det?
Det halve af Prag, forestiller jeg mig.
Betydet at skræmme.
Hitler har aldrig lagt skjul på sine ambitioner.
De allierede satsede på at formilde ham
med et fedt stykke af dette land.
Nu tager det onde lort bare resten af ​​det.
Børnene. Vi er nødt til at flytte dem.
Siger manden, der ankom i går.
Jeg antyder ikke, at det bliver nemt.
En massetransit af børn uden penge eller... eller visa?
Nå, vi finder en måde.
Hvor længe er du her? En uge?
Og så er du tilbage til din bank.
Kan vi venligst lægge det til side for nu?
Nå, kan vi venligst være realistiske?
Vi kan ikke give disse mennesker falsk håb.
Hør, vi... vi må tro på, at det kan være muligt.
Se...
Lad mig prøve. Lad... Lad... Lad mig
finde ud af problemets omfang.
Du ved, hvor mange børn, navne og aldre,
hvor de bor.
Der skal være eksisterende information.
Nå, de udsatte grupper, de har lister.
Men de er bange for at dele dem.
Nå, så er vi nødt til at gøre os fortjent til deres tillid.
Vi har brug for de lister.
Så vi er nødt til at overtale dem.
Lad mig prøve.
God eftermiddag. Uh, mit navn er Winton.
Nicholas Winton.
Ja, jeg ringer fra den britiske komité
for flygtninge fra Tjekkoslovakiet.
Nå, jeg søger at få en liste over sårbare børn.
Nej, jeg forstår det, men vi vil have alt på plads.
- Hej? Hej?
Ja. Må jeg i det mindste komme og mødes?
Tak fordi du så mig.
Hvordan kunne jeg modstå?
Du tilbyder at få børn ud af Prag.
Mange af dem.
Det er korrekt.
Hitler vil blive begejstret for at vide, at du hjælper ham
udrydde jøder fra regionen.
Med... Med respekt, øh, jeg flytter børn
af alle trosretninger og ingen.
At adskille dem fra deres familier,
måske fra deres religion?
Indkvartering af dem i trygge hjem,
med familier i plejehjem.
jødiske plejehjem?
Jeg ved ikke.
Jeg tror ikke, det er et spørgsmål lige nu.
Men det er et spørgsmål, jeg stiller.
Du er ikke den eneste person ved dette bord
bekymret for jødiske børns trivsel.
Forældre i London forbereder sig
at sende deres børn ud af byen
i sikkerhed i tilfælde af krig.
Det, jeg foreslår, er ikke anderledes.
Dine børn ville være beskyttet
og vendte tilbage til deres familier, så snart det er sikkert.
Er du jøde, hr. Winton?
Hvorfor ville du spørge om det?
Fordi jeg undrer mig over, hvorfor en person ville påtage sig
denne skræmmende opgave for mennesker
som han ikke har nogen reel troskab til,
et sted, hvor han ikke hører til.
Du er børsmægler fra London
med et behageligt liv, formoder jeg.
Du har lavet noget research.
Det er en alvorlig sag. Så hvorfor gør du det her?
Hvad jeg mener er, hvem er du, hr. Winton?
Godt...
Min fars familie
kom fra Tyskland til London i 1870'erne.
Indtil for få måneder siden var vi Wertheims.
Vi gennemgik den sidste krig
med et tysk efternavn og min mor...
min mor kunne ikke holde ud at gøre det igen, så...
Og mine bedsteforældre på begge sider var jøder.
Men jeg blev døbt i Church of England.
Så,
Jeg ved ikke, hvad du vil kalde mig.
Jeg ville kalde dig en jøde.
Jeg betragter mig selv som europæer,
en agnostiker,
og socialist.
Der er børn her,
bor på marker, i det fri, i... i... i mudder...
Den værste vinter venter stadig
og under truslen om nazistisk invasion.
Jeg har set dette
og jeg kan ikke se det.
Og fordi jeg måske kan gøre noget ved det,
Jeg må.
Prøv i det mindste.
Den opgave du foreslår
kræver penge og visa.
Jeg har dem ikke. Endnu.
Men jeg får dem.
Hvis jeg sender disse børn til dig,
Jeg lægger deres liv i dine hænder.
Et meget stort ansvar.
Så til sidst, hr. Winton,
det er et spørgsmål om tillid.
På hebraisk er der et ordsprog.
Begynd ikke det, du ikke kan afslutte.
Hampstead, 7946.
Mor?
Nicky! Så godt at høre dig.
Hør nu, jeg kan ikke være længe.
Nej selvfølgelig ikke. Nej, øh...
Men er du okay?
Er du sikker?
Jeg har det helt fint.
Du lyder ikke særlig overbevisende.
Bare fortæl mig, at du kommer hjem, ja?
Ja, ja, hør nu.
Jeg har brug for, at du gør noget for mig.
Fortæl mig.
Og jeg er bange for, at det ikke bliver nemt.
Hej Rudi, jeg vil gerne sende et telegram.
Ja, bestemt, sir, lige et øjeblik.
Til, hr. Hart, HART...
"HART."
Hos Crews Brothers, børsmæglere.
Lidt ændring af planen.
"Lille ændring." - Hold op.
Arbejder Prag med flygtninge.
Retur til kontoret forsinket.
Han troede, du var officiel. Tysk.
Åh, nej, nej, nej. Undskyld. Øh...
Nej, jeg... Jeg er... Jeg prøver at hjælpe familierne.
- Frue. - Åh.
God morgen. Mit navn er Babette Winton.
Jeg vil gerne tale med nogen inden for immigration.
Og hvor er du kommet fra?
Fra Hampstead, på 24-bussen.
Jeg er britisk statsborger og søger dit råd.
- Har du en aftale... - En aftale? Ingen.
Men jeg venter gerne.
hr. Jovak?
Her.
Kom denne vej, tak.
Nogen andre?
Ja, faktisk, øh, der var en ung pige
som jeg så første gang, da Doreen bragte mig hertil...
Hun var omkring 11 eller 12.
Hun havde en meget ung lillesøster.
Ansøgninger behandles i henhold til protokol...
Åh, protokol. Det er en meningsløs sætning.
Det hjælper virkelig ikke, at du gentager det i det uendelige.
Det er uledsagede børn.
De er børn, de er desperate,
og de sulter.
Som mange fattigere britiske børn.
Britiske børn står ikke over for truslen
forestående nazistiske invasion.
Fru Winton, der er andre mennesker, der venter.
Hvis du ikke gider...
Unge mand, jeg har noget at fortælle dig. Sid ned.
Jeg kom her for 30 år siden, fra Tyskland, for at gifte mig.
Jeg opfostrede min familie her.
Min mand er begravet her.
Og hvad jeg mest har beundret ved dette land
er dens forpligtelse til anstændighed, venlighed,
og respekt for andre.
Jeg opdragede min søn i overensstemmelse med disse værdier
og han er i Prag, nu, mens vi taler,
omsætte disse værdier i praksis.
Jeg beder dig blot om at gøre det samme.
Er det for meget at forlange?
Stil dine spørgsmål, fru Winton.
Tak skal du have. Nu skal du koncentrere dig
og jeg har brug for, at du er meget klar.
Hun er 12.
De ved ikke, hvis baby det er. Ingen gør.
Hun hjælper med at passe hende.
Men hvad med forældrene?
Hm, taget eller død.
Højre.
Lad os komme videre.
Dette er Maidenhead, 3310.
Nicholas og Grete Winton. Læg venligst en besked.
Hej far.
Det er bare mig, der tjekker ind for at se, at du er okay.
Vi har det godt. Havde lige været på klinikken,
alt er godt med barnet.
Mor siger, at du tænker
om, hvad man skal gøre med mappen.
En...
Jeg ved, det ikke bliver nemt for dig.
Jeg er her, hvis du vil tale om det.
Håber du svømmer meget.
I München tog nazister mine brødre.
Mine nevøer forsøgte at stoppe dem,
12, 10 år, kun drenge.
De blev slået og smidt ned ad trappen
og taget til lejrene.
Eva og Vera.
Det er min søsters drenge,
Honza og Tommy.
Vores familienavn er Diamantova.
Åh tak.
Det er Vera.
Eva.
John, Tommy.
Åh, hvad skete der her?
Hun faldt. Stå på ski. Hun elsker bjergene.
Åh. Kan du lide... Kan du lide at stå på ski?
Jeg elsker at stå på ski.
Skiløb og svømning.
Og svømning? Også mig.
- Godmorgen, Rudi. - Morgen.
Vil du ringe til dette nummer for mig?
- Selvfølgelig. Giv mig et øjeblik. - Tak skal du have.
Og hr. Winton, du har et telegram.
Åh. Tak skal du have.
Mr Winton, dit opkald.
Kahyt nummer to.
Nicky, du vil ikke tro det
- hvad de beder om. - Okay, jeg er klar.
En separat visumansøgning for hvert barn.
En individuel sponsor, der skal love at betale
til alle barnets behov.
Og et gebyr på 50 pund for at betale for deres eventuelle tilbagevenden.
- Halvtreds pund? - Ja, det ved jeg.
Vent, der er mere.
En lægeerklæring,
øh, og en plejeforælder til at passe barnet
til 17 års alderen
eller indtil de kan vende hjem.
Gud, Nicky!
Ja.
Nicky?
hr. Slonek. Hej.
Hej hej. Øh...
Jeg har ændret mening.
Her er billeder,
Jeg tror nu du vil hjælpe dem?
John. Peter.
- Og... Karel. Karel. Karel.
Hvornår går de... tak?
Hvad gik jeg glip af?
Nicky sagde bare, at vi må antage
at dette sker.
Ja.
Vi flytter børnene.
I store grupper. Med tog.
Det er en to-dages tur,
hvilket ville betyde at krydse Holland
og hollænderne har lukket deres grænser
til jødiske flygtninge.
Og de skulle krydse Tyskland.
Ja, men de ville kun passere igennem
og på britiske visa.
Med britiske plejeforældre venter.
Altså, hvis du kan finde britiske plejeforældre.
Der er tusind børn på den liste.
Velkomsten er måske ikke så varm, som du alle forestiller dig.
Så skal vi varme tingene op.
Vi er nødt til at få pressen til at arbejde.
Få dem i gang og på vores side.
Almindelige mennesker ville ikke stå for dette
hvis de vidste, hvad der rent faktisk skete.
Du har stor tiltro til almindelige mennesker.
Det gør jeg, fordi jeg er et almindeligt menneske.
Det er jeg også.
Og mig.
Nå, der går du.
Det er lige hvad vi har brug for, er det ikke?
En hær af det almindelige.
Nicky, du burde tage tilbage til London og skaffe penge.
Hæv en stank.
Jeg kan gøre det. Intet problem.
Hvad med dit job i banken?
Nå, aktiemarkedet lukker klokken halv fire.
Og jeg vil tage mig af denne ende.
- Med Hanas hjælp? - Selvfølgelig.
Åh gud.
Vi gør faktisk det her, gør vi ikke?
Her er til børneafsnittet i BCRC.
Der er ikke en. - Der er nu.
Alle dem, der er for.
Nicky, hvis jeg må.
Hvad laver du? Undskyld mig.
Min Gud.
- Er det dine sokker?
Se, du skal bruge noget
for alt det papirarbejde.
Tak skal du have.
Til The Times' brevsektion.
Kære herre, jeg er lige kommet hjem fra Prag,
hvor jeg vurderede skæbnen
af flygtninge i byen.
Blandt de mange ulykkelige sjæle,
Jeg fandt omkring 2.000 børn
bor i fugt,
overfyldte lejre.
Overfyldte, sindssyge lejre.
- Ja sandt.
I en af ​​lejrene,
flere er allerede bukket under for sygdom.
Jeg så en mor vugge sit døde barn.
De tusinder, der kæmper for at overleve
står over for truslen om nazistisk invasion
og de rædsler, der vil bringe.
Vi arbejder på at evakuere disse børn med tog
til sikkerheden i Storbritannien som en hastesag.
Vil folk venligst hjælpe med donationer eller plejehjem?
Kontakt venligst hr. Nicholas G Winton,
British Council for Refugees i Tjekkoslovakiet,
Børneafdeling.
20 Willow Road, NW Three...
Vandreren vender tilbage!
Crikey, Nicky, Hart har været apoplektisk.
Åh, godt.
Der går din bonus.
Mor.
Undskyld. Tak skal du have.
Jeg har set dit brev i pressen.
Nå, så forstår du, at det haster.
Processen...
Vores første gruppe består af 20 børn
der har det hårdest behov.
De ankommer med tog til Liverpool Street Station
om to uger.
Ja, to uger, fjorten dage.
Derfor beder vi om din hjælp til at...
at fremskynde processen.
Ansøgninger behandles på skift.
Processen tager tid.
Vi har ikke tid.
Den tyske hær kunne krydse grænsen enhver dag.
Hr Leadbetter...
det er dine børn, ja?
- De er. - Der er familier
lige sådan her, ligesom din,
at leve under forhold, du ikke kan forestille dig.
Truslen om krig hænger over dem.
Hvad de har gjort for dig
er at stå imod nazistisk ekspansionisme.
Alt de beder om, til gengæld,
er et midlertidigt tilflugtssted for deres børn.
Uanset hvilken rædsel, der endnu skal komme.
Er det ikke det mindste dette land bør tilbyde?
Forudsat at dine papirer er i orden.
Den er i perfekt orden.
Så vil jeg gøre mit bedste.
To uger, hvor skal vi finde pengene?
Vi finder det.
Om to uger?
- Og plejefamilierne? - Jeg ved. Vi gør det.
Olga Santer... Santer, ja.
... og Petr Slonek. Slonek, Petr, ja.
Højre. Det er en begyndelse.
Jan Slonek, nummer 174.
Petr Slonek, 144.
Rosa Lenart,
nummer 529.
Godt. Tommy Katschinsky,
number nine. Michael Lappert, 46.
- Landesmann, 19. Næste.
Jacob...
...nummer fireogtyve.
Jeg har en familie fra Shropshire
det vil tage en pige, 8 til 11 år,
og hr. og fru Horrell
det vil tage en dreng, kun én,
men helst under otte og brunhåret.
Værsgo.
Martin.
Så ked af, at jeg ikke var sammen med dig i Prag.
Slet ikke.
Anyway, jeg er her nu. Hvad kan jeg gøre?
Nå, vi har øh, 20 børn klar til at rejse
og kun otte plejehjem.
Der er masser af mennesker, der med glæde tager et barn,
men de kan ikke hæve garantien på 50 pund.
Så det er det, vi har mest brug for lige nu. Det er penge.
Lad mig foretage nogle opkald.
Telefon?
Kom med mig. Kaffe?
Nicky, fem pund!
Fem pund, 20 pund fra Girl Guides og så...
Det er 100 på én dag!
Og så har Picture Post rejst 90 pund.
Parat? Vi har plejefamilier
for, øh, Marlia Keller,
- øh, Kristina Novotka... Mm-hmm.
- ... Blaufrank tvillingerne. - Ja.
Og Jan og Petr Slonek.
Og deres bror?
Nej. Ingen ville tage alle tre.
Godhed.
Fortæl dem, at det ikke varer længe nu.
- Vi flytter dem snart. - Nicky,
det bliver sværere her.
Yderligere to personer fra Doreens liste er forsvundet.
Jeg ved ikke, hvor lang tid vi har.
Kom så. Gode ​​drenge.
Nå, gode drenge.
Okay.
Gudskelov, du er her. Jeg var bekymret.
Jeg er så ked af det.
Okay, okay, okay.
Peter Slonek. - Elefant. Petr og Jan.
174.
Tak skal du have.
144. 144.
Så det er kun én, vi mangler nu.
- Tjek dem alle.
Dette er vores tog.
Hej.
141. 141.
Kom så, lad os gå.
Kom så, kom så, lad os gå.
Okay. Okay.
God pige.
Toget ved perron otte
er 9:25 servicen til Ipswich.
Ringer til Shenfield, Chelmsford, Witham,
Colchester, Manningtree og Ipswich.
Toget ankommer nu til perron 1
- er den forsinkede 8:47...
...internationalt tog fra Harwich
til London Liverpool Street.
Bliv... Bliv sammen, alle sammen.
Meget godt.
Trevor! [klukker] Trevor.
- Du gjorde det. Velsigne dig. Ja.
Her, lad mig hjælpe dig.
Denne vej, denne vej.
Er du okay?
Så, hr. og fru Willou... Willoughby?
Her.
Nina, Olga. Olga Santer.
Og hr. og fru Goodfellow.
Ja. Her.
Nina. - Hej.
God eftermiddag.
Jan og Petr Slonek.
- Dejligt at møde dig. - Petr?
- Vi passer på dig. - Hej.
Åben. Kom nu, drenge,
- lad os få dig hjem. - Tak skal du have.
Hr og fru Harland?
Harland?
Hej Nicky.
Åh, hej, Geoff.
Vil du komme igennem?
Ja tak.
Okay?
Ja, selvfølgelig er jeg det.
Du behøver ikke at se så nervøs ud.
Jeg kan ikke lade være.
Hver gang jeg ser dig komme,
Jeg ved det kommer til at koste mig en formue.
Åh, alt sammen til en god sag.
Så hvad er det denne gang?
samaritanere? MENCAP? Abbeyfield?
Åh, noget nyt. Eller rettere, gammel.
Sæt dig ned, Nicky.
Ja. Tak skal du have.
Det handler om, øh, dokumenter fra Anden Verdenskrig
- ret relevant for i dag. - Krigen?
- Ja. - Åh, det er spændende.
Det er, øh, 50-året for udbruddet.
Ja, det må det vel være.
Ja, vi planlægger en række specialudgaver.
- Åh. - Hvor tjente du?
hær, flåde?
Nå, det er hverken her eller der, er det?
Ja, jeg vil vædde på, at du har nogle historier.
Det handler virkelig ikke om mig.
Det er faktisk meget vigtigt. Det er, øh,
om flygtninge.
Flygtninge?
Ja.
Jeg ser ikke rigtig
Maidenhead-vinklen hos flygtninge.
Vi vil være berømte
Vi vil gerne på tv
Berømt, berømt Berømt, berømt
Hej? - Hej.
Gæt hvem dette er?
- Åh, god eftermiddag. God eftermiddag.
Jeg møder hr. Martin Blake.
Tak skal du have.
- Åh, bestemt. - Tak skal du have.
Hvis du vil følge mig?
Ja. Tak skal du have.
Hej Martin. Tak skal du have. Hvordan har du det?
- Nicky. - Godt at se dig.
Så du er fodløs
i et par dage?
Ja. Det ligner det, gør det ikke?
Tid til at indhente det. Jeg er glad.
Ja, det er ikke meget tid, er jeg bange for,
fordi jeg har fået min huskeliste, ved du det?
Grete omorganiserer alt
- inden barnet kommer. - Åh ja!
En bedstefar. Er du begejstret?
- Nej, jeg er rædselsslagen. Hvorfor?
- Jeg ved ikke. - Det bliver sjovt, det er jeg sikker på.
Virkelig? Hvis du siger det.
Uh, i hvert fald, i øjeblikket er vi bare, øh,
smider en masse gamle ting ud, ved du det? Og, øh...
- Hober sig op. - Ja det gør. Ja.
Du skal være hensynsløs.
- Jeg ved. - Ja. Boks filer og,
øh, optegnelser over alt det gamle velgørenhedsarbejde, ved du?
Du har altid haft så travlt.
Oh yeah.
Er du stadig frivillig med samaritanerne?
Nej nej. De smed mig ud.
Hvad? Hvad i alverden til?
En kvinde, øh, ringede ind og fortalte mig, at hun var...
planlægger at begå selvmord.
Jeg sagde: "Åh, kære mig, der må være noget andet
-"det vil du hellere gøre." Det gjorde du ikke.
Ja jeg gjorde.
Hun fortalte mig, at hun ville besøge
hendes datter i Amerika.
Men hendes læge advarede hende om, at rejsen
ville nok dræbe hende.
Jeg sagde, "Nå, det er præcis, hvad du vil, er det ikke?
- "At blive dræbt?"
Ja, hun fik et godt grin.
Vi fik begge et godt grin.
Hun rejste til Amerika. Hun så sin datter.
Havde en vidunderlig tid. Kom tilbage,
- var glad som en lærke. - Åh.
Men åh, åh, samaritanerne. Åh, Gud velsigne dem.
De gav mig et rigtigt puds,
undskyld mit franske,
og fortalte mig, at jeg havde brudt alle reglerne.
Nå, du ved, jeg kunne ikke bare sidde der, vel?
Jeg mener, du lytter til en flok ensomme mennesker
når der var noget, jeg rent faktisk kunne sige
at hjælpe med at muntre dem op.
Du vil måske sænke farten alligevel.
Hvad, med barnet kommer.
Hvorfor skulle jeg sætte farten ned?
Åh, at nyde det.
Du har gjort nok.
Nej. Det er aldrig nok, er det?
Havde du brug for mere tid med vinkortet?
Åh, ja, øh...
De har flot Château Neuf.
Vi får Chablis.
- Åh gud. Tak skal du have.
Hvor var vi nu? Åh ja.
Da jeg ryddede alle papirerne ud,
Jeg stødte på den gamle, øh, scrapbog fra Prag.
- Kan du huske det? - Jeg gør.
Ja, det smider du ikke ud.
Nej, det tror jeg godt kunne være
en vigtig lille plade, på sin måde.
Du ved, fuld af historie, vi burde lære af.
- Det er. - Ja.
Se, måske, øh,
Wiener-arkivet kunne lide det. I London.
Ja?
Jeg kender folk i bestyrelsen, jeg kunne nævne det.
Ja, det vil nok bare samle støv der.
Jeg mener, jeg prøvede at vise det til redaktøren
af avisen Maidenhead, hvad hedder den?
Annoncøren eller noget.
Og det er sjovt, for da jeg fortalte ham det
om flygtningene, sagde han,
"Jeg forstår ikke helt Maidenhead-vinklen."
Så, øh, han er lidt af en tøs, virkelig.
Nå, du kunne godt tænke dig at donere det til et museum.
I Prag? Eller i Israel?
De fleste af børnene var jo jøder.
Prag.
Ja måske.
Fortæl mig noget...
Tænker du nogensinde på børnene
og hvad skete der med dem?
Ja, ja, det gør jeg. Fra tid til anden.
Gør du?
Nej ikke rigtigt.
Nå, måske lidt for nylig.
Det er utroligt. Hvad du opnåede.
Åh, sådan tænker jeg ikke på det.
Nej, nej, nej, nej, jeg mener det.
Virkelig.
Jeg mener, du burde være stolt.
- Godt. - Red et liv,
redde verden. Du ved?
Nå, det er ikke noget at prale af.
Jeg mener, se på Doreen og, øh, Trevor.
De gjorde langt mere, end jeg gjorde
og de tog alle risici.
Og de blev faktisk i Prag.
Du ved, Nicky, at fortælle folk er ikke prale.
Ingen.
Hampstead, 7946.
Tyskerne krydsede grænsen i morges.
De har allerede overtaget
- ministeriet. - Åh gud.
Hitlers kortege gik lige forbi hotellet.
Han vinkede.
Hvad betyder det? For os?
Jeg bliver nødt til at gå. Vi skal tjekke sikre huse.
- Bare vær forsigtig.
Doreen? Doree...
Det er ikke sikkert for dem her. Venligst, få dem hjem.
Bare sørg for, at alle listerne er låst.
Downing Street har rådgivet
at denne udvikling ikke betyder, at Tyskland er i krig.
Tyskerne forstås at have taget
en administrativ stilling i Tjekkoslovakiet,
erstatte regeringen i Prag.
Fly fra Prag...
Hvad sker der nu?
Vi arbejder hårdere.
I stedet for at stå her og vride vores hænder i fortvivlelse.
Vi har brug for flere tog.
Vi gør hvad der skal til for at få det til at ske.
Vi finder flere boliger.
Vi placerer børnene hurtigere.
Vi gør så meget vi kan.
Det er dog ikke nok, er det?
Se, vi kan ikke...
vi kan ikke svigte disse mennesker.
De fortæller os, at grænserne stadig er åbne.
Sagen er nu, at hvert visum skal godkendes
og stemplet af Gestapo.
Bastarderne er over det hele nu.
Mr Winton? Oh yeah. Åh, hej.
Den nye statsmand.
Åh hej.
Øh, skal vi tale, mens vi går?
Øh, ja tak.
Jeg tror ikke, jeg kan huske det
nogensinde har set noget så bevægende.
Hvor mange er der? Der må være næsten hundrede.
Øh, ja, ja. Langt over hundrede.
Hej. Øh, og dette er vores hidtil største transport.
Og dette er dit fjerde tog.
Er der mere planlagt?
Ja absolut.
Det femte tog er kun et par uger væk
med flere tog allerede reserveret.
Den ottende er konfirmeret, og den niende er under forberedelse
og hundredvis af børn klar til at gå ombord,
men der er tusinder flere, der har brug for vores hjælp
over hele Tjekkoslovakiet.
Og det er børn, der er hjemløse, de sulter.
Og vi ved ikke, hvor længe grænsen vil forblive åben.
Så vi har desperat brug for donationer og plejehjem.
- Hej? Nicky.
Nicky, det er mig.
Se, vi mangler en eller to på den næste liste.
- Mangler? Ja, jeg ved det ikke.
Enten gik de i panik eller... eller også blev de arresteret.
Uh, rigtigt. Nå, øh, du må hellere give mig deres navne.
Denne, ah.
Det er hende. Lenka Weiss.
Der var også en baby.
For pokker.
Nicky,
du skal vide, at vi ikke kan redde dem alle.
Det må du tilgive dig selv.
Hvis du vil have Leadbetter, er han klar.
Uge i Eastbourne, skam over regnen.
Se, jeg har akut brug for tre visa
til en transport, der forlader Prag i næste uge.
Undskyld. Kan ikke hjælpe dig der.
- Trevor. - Er alt okay?
Hør, vi mangler tre visa,
Isabel Keller og Eva og Vera Diamantova.
Er der noget, du kan gøre?
Jeg ved ikke, hvad du laver.
Men hvis du gør, hvad jeg tror, ​​du gør,
Jeg vil ikke vide det.
Toget går klokken otte.
Hvor er han? - Jeg ved ikke.
Han skulle have været her for en time siden.
- Har du dem? - Ja.
Vi har dem.
- De har forladt Prag.
Ja.
Hvorfor vil England have alle disse jøder?
Miss Howson fra Putney, tak.
Diamantova, Eva.
Øh, med her, tak. Øh, ja, sir.
Tak, fru MacFarlane.
Fru MacFarlane?
Hej.
Tak skal du have. Der er de.
Tak skal du have. Åh, Diamantova, Vera.
Dejligt at møde dig.
Fru Rainford.
Ja. Undskyld, undskyld mig.
Hej skat.
- Hej. Tak skal du have.
Kom med.
Er du sulten?
Nogen skal fortælle det til disse mennesker
at de kun har fået børnene midlertidigt.
De har alle familier at vende tilbage til.
Vores mest presserende sager endnu.
De er booket på et tog, det niende tog,
om tre dage.
Venligst, Leadbetter.
Vi gør det. Selvfølgelig.
Tak skal du have.
Hej?
Dagens hovedbegivenhed.
Tyskland har invaderet Polen og har bombet mange byer.
Generel mobilisering er blevet beordret i Storbritannien og Frankrig.
Parlamentet blev indkaldt til klokken seks i aften.
Mobiliseringen af ​​flåden, hæren og luftvåbnet...
Winton, hvor skal du hen? Winton?
Der er intet du kan gøre for dem nu.
Winton!
Undskyld mig. Undskyld mig.
- Undskyld mig. Stop med at skubbe.
Se, hør, hvad sker der med de internationale tog?
Jeg ved ikke mere end dig.
Der går et tog fra Prag.
Du skal gå til stationen nu.
Jeg bliver for at hjælpe.
Nej nej.
Hvis de fanger dig, kan jeg ikke beskytte dig. Gå nu!
Trevor.
Er du okay?
Ja, jeg er.
Jeg skal... Jeg tager tilbage til Doreen.
- Skal jeg... - Du burde gå nu.
Du har dine papirer. Gå med børnene.
Vi ses i London.
Vær forsigtig.
Også dig. Farvel.
Hej. Hej skat.
Velkommen tilbage.
Ah. Mm.
Vær så god.
Godhed.
Kom og se dette.
Stor overraskelse.
Godt...
Du har fået lavet meget.
Ja. Vil du have en kop te?
Hej, Mr Winton.
Dette er Karl Caplan på Weiner-biblioteket.
Åh, Martin Blake
- gav os dine oplysninger. Åh.
Vi har en forsker, som vi tror
kan finde dine arkiver meget interessante.
Så hvis du kan, så ring venligst tilbage på 01-636-7247.
Vi ser frem til at høre fra dig. Mange tak.
Øh, jeg nævnte det lige i forbifarten.
Hmm. - Men, øh,
Martin, øh, han kom direkte ind på dem.
Og, øh... Du ved...
Men jeg vil ikke have det ind på et bibliotek.
Hvorfor ikke?
Åh, det vil ikke lære nogen noget
sidder fast på hylden.
Så ring til dem.
Tal med dem.
Ja. Nå, jeg er meget taknemmelig.
Nå, vi glæder os til at se dig.
Tak skal du have.
- Fortæl mig.
Nå, der er en kvinde, der vil se scrapbogen.
Hun er historiker,
gift med nogle... en mand fra Tjekkoslovakiet.
Han hedder Robert Maxwell.
Avismanden?
Ja, det er rigtigt, og øh,
hun afholder en slags konference
og hun vil møde mig.
Elizabeth Maxwell, hun kalder sig Betty.
Hun er åbenbart fransk.
Jeg er Nicholas Winton.
God eftermiddag. Vi har ventet dig.
Åh. Åh, mange tak
for at komme hele denne vej.
Her er det. Scrapbogen.
Øh, forholder sig tilbage
til nogen tid, jeg tilbragte i Prag før krigen.
Det er lidt tungt, er jeg bange for.
Ja.
Nu er mange af de ting bare turistede ting.
Postkort og så videre og så videre.
Og, øh... Ja, der er alle... Det er det.
Der er nogle bogstaver
i forbindelse med transport af børn,
- øh, til Storbritannien. - Ah.
Er det de otte børn, du reddede?
Nej nej. Det var et par flere end det.
Hvis du vender siderne, kan du se.
Jeg sendte de kort ud, for at folk skulle
øh, vælg, ved du det?
Og [griner] Jeg må sige, at det var lidt ligesom, øh,
det var lidt som at sælge sæbepulver,
hvis du ved hvad jeg mener.
Jeg kunne for mit liv ikke tænke på, hvordan jeg ellers kunne
øh, find nok familier til at tage imod så mange børn.
Uh, tilgiv mig, men hvor mange børn
taler vi om?
Åh. Øh... [griner] 669.
Vi placerede med succes.
Du... Du... Du bragte 669 børn
fra Prag til England?
Nå, jeg mener med mine kolleger
Doreen Warriner,
Trevor Chadwick, og Hana og um...
Men der var så mange andre mennesker involveret, du ved,
og min egen mor. Hun var en stor hjælp.
Og jeg formoder...
Jeg formoder, at jeg er den eneste tilbage nu.
Det tror jeg i hvert fald, at jeg er.
Øh, de børn, der er streget over
er dem, vi fandt hjem til.
Og de ansigter, der ikke er streget over?
Nå, de var de mindre heldige
og, øh, det var et lotteri, er jeg bange for.
Du skrev til USA's præsident?
Fed meget god var han.
Jeg hørte aldrig tilbage fra ham.
Ja, det er skuffende, må jeg sige.
Åh, ja, nu, disse, øh...
Det er navnene på børnene
og deres nye adresser.
Undskyld mig, hr. Winton.
Det er ikke lige det, jeg havde forventet.
Jeg er lidt overrasket
i omfanget af din operation.
Åh. Åh, du ved,
hvis vi havde haft flere penge, mere tid
og mere statsstøtte
vi kunne have gjort meget mere, tror jeg.
Tomme sider?
Ja. Det var det sidste tog.
Er der sket noget med det sidste tog?
Ja, det var det niende tog.
Det var vores største gruppe på 250 børn og øh...
Det var den 1. september 1939.
Samme dag som Hitler invaderede Polen.
Selve starten på krigen.
Arbejde.
Trevor!
Gør det!
Det var enden på det.
Bloody Hitler, det er alt, hvad jeg kan sige.
Vi havde hundredvis af plejefamilier, der ventede,
klar til at byde dem velkommen, men...
ja.
TAK.
Tage mælk?
Øh nej tak.
Tak skal du have.
Det er vidunderligt. Tak skal du have.
Undskyld.
Det må være meget svært for dig
at vide, hvad der skete med de børn.
Nå, jeg ved ikke, hvad der skete, gør jeg?
De blev taget af toget,
vendte tilbage til deres familier og...
det var enden på det.
Sikkert, jeg er næsten sikker
at de omkom i lejrene?
Hmm.
Nå, du har måske ret med hensyn til de børn, fru Maxwell.
Men jeg har lært at holde min fantasi i skak.
Så jeg kan stadig være til nytte
og ikke blive rablende gal.
Mr Winton,
omkring 15.000 børn
gik i koncentrationslejre i Tjekkoslovakiet
og, øh, mindre end 200 af dem overlevede,
og du sparede 669.
Åh.
Ah.
Jeg må i hvert fald hellere tage afsted
fordi min kone venter mig, og jeg vil ikke...
Jeg ønsker ikke at komme i problemer,
hvis du ved hvad jeg mener.
Jeg vil meget gerne
at holde fast i din scrapbog, hvis jeg må.
- Nå, okay. - Og...
med din tilladelse vil jeg gerne vise det til min mand.
Jeg er sikker på, at han vil betragte det som en meget vigtig historie.
Åh. Nå, tak.
- Tak skal du have.
Som mange af jer ved,
vores gruppe blev grundlagt i 1965
at fremme venskab mellem Maidenhead
og dets venskabsbyer i hele Europa.
Vi blev mødt i lufthavnen af ​​Maria Bechtler
og rejste med bus til Bad Godesberg,
hvor vi fik en varm...
Okay?
Hvor vi fik en varm velkomst...
- ...af vores værtinder.
Tak, min kære. Du skal ikke snuble, det er tungt.
Hej, Steve.
Lad være med at anstrenge dig, vel?
Her. Lad mig. - Giv mig en hånd.
Åh gud.
Jeg kan ikke komme over al pladsen, far.
Hej, du kunne passe i en kravlegård herinde.
Åh nej.
- Det ser dejligt ud, ikke?
- Gør det ikke? - Ja. Gør det ikke, far?
- Ja.
Sæt den ikke i brand.
Nicky!
Nå, det gjorde du sidste år, ikke?
Jeg gjorde ikke. - Ja du gjorde
- og året før det. - Nej.
Han elsker at drille, ikke?
- Hvad? - Åh, det ser dejligt ud.
Nogle af dem er nye, ikke?
- Nå, glædelig jul. Glædelig jul.
Glædelig jul. Skål.
Det er til dig.
Åh.
Åh, det er interessant.
Hvad er det?
Det er fra redaktøren af ​​Sunday Mirror.
”Vi vil meget gerne udgive en større artikel
"detaljere barnets evakuering."
Men... Det er fantastisk.
Åh ja. Det siger,
"Med bredere omtale i tankerne,
"Jeg har snakket
"til BBC-tv-programmet That's Life!"
Sikkert ikke.
Ja, de vil have mig til at gå ind og, øh,
kontrollere den historiske nøjagtighed.
Men det er sådan et dumt show.
- Hvad? - Sådan er livet!
Det er et meget fjollet show.
Det er.
Nå, det er meget populært, er det ikke?
Jeg mener, mange mennesker ser det.
Skal jeg tage med dig?
Hvorfor vil du tage med mig
hvis du synes det er så dumt?
Åh.
Hej. Hej, hr. Winton, en fornøjelse at møde dig.
Vil bare tage dig igennem her.
- Ja. Denne måde.
Hvad skal jeg helt præcist gøre?
Åh, de vil forklare alt det.
- Åh. - Det er bare forbi her.
Okay.
Tak skal du have.
Tak.
Kamera seks.
Kan du komme fra den anden side?
Tak skal du have.
Tredive sekunder til i luften.
Okay, og du er bare her.
- Kunne jeg ikke sidde længere tilbage? - Desværre ikke.
Åh, jeg vil hellere være backstage.
Jeg er... Jeg er virkelig, virkelig ked af det.
Det er bare de har bedt mig om at sætte dig her
og vi er ved at løbe tør for tid.
Okay.
Hvem er det?
Hej. God aften.
Og vil du gerne behandles af denne tandlæge
i Bath, hvem går under navnet Mr F Illing?
Esther.
Nu er en ekstraordinær historie kommet frem
om en ung mand, som
for mange år siden besøgte Prag,
og det han fandt der var en frygtelig situation.
Tusindvis af flygtninge strandede,
lever under desperate forhold,
og prisgivet Hitlers forestående invasion.
Denne unge mand, hvis navn var Nicholas Winton,
besluttede, at der skulle gøres noget.
Og så lykkedes det ham at redde 669 børn.
Dette er hans scrapbog.
Alle mulige fascinerende fotografier.
Måske kan du se...
Her er et fotografi af selveste Nicholas Winton,
med et af de børn, han reddede.
Men helt bagerst er en liste
af alle børn
som han reddede.
Her er Vera Diamantova, nu Vera Gissing.
Vi fandt hendes navn på hans liste.
Og Vera er her hos os i aften. Hej Vera.
- Hej. Nu skulle jeg fortælle det
dig, at du i virkeligheden sidder ved siden af
til hr. Nicholas Winton.
Hej.
- Hej.
Tak skal du have.
Jeg blev genforenet med min søster
et par år senere.
Og dine forældre?
Min far blev tortureret i Terezin.
Mm-hmm.
Og så sendt til Auschwitz.
Og så videre til en anden arbejdslejr.
Ah.
En medfange fortalte mig
han troede, han var blevet skudt på Dødsmarchen.
Hmm.
Min mor døde af tyfus.
Så ked af det. - Kontrakteret hos Belsen.
Men hun vidste, at vi var i sikkerhed.
For en mor er det alt.
Og øhm, mine fætre, Honza og Tommy
var i det sidste tog.
Ja.
Selvom jeg aldrig så dem igen, selvfølgelig.
Nicky.
Undskyld.
Undskyld. Meget ked af.
Lad være.
Jeg får det.
Nicky! Du har ikke ringet tilbage.
Jeg efterlod beskeder!
- Følger det ikke, at jeg ikke vil tale med dig? - Åh, kom nu, kom nu, lad mig lave et stykke.
Nej tak.
Kom nu. Det er sådan en genial historie, Nicky.
Du er en helt. Nicky, tak. Vær venlig.
Hvad... Det handler ikke om mig.
- Nicky, kom nu,
Giv mig en chance.
Maidenhead, 3310.
Hej, er hr. Winton der, tak?
Nej, han er ikke tilgængelig. Må jeg spørge, hvem der ringer?
Dette er Katinka Blackford fra That's Life!
Åh. Åh, javel.
To børn mere, hva?
De... De ringede ind efter sidste uges show.
Ja.
De vil så inderligt gerne møde dig.
Du behøver ikke at gøre det.
Gør jeg ikke?
Jeg bad dem sende børnenes oplysninger til os.
Jeg vil ikke have dig i baghold igen.
Milena...
Godt nok. Denne pige har gjort det meget godt for sig selv.
Ja.
Milena er nu Lady Grenfell Baines.
Åh.
Okay.
- Hvem er det? Hanus.
Måske er det for meget. Måske har du gjort nok.
Nej, jeg...
Jeg startede det hele, så...
Jeg skal gøre det færdigt.
Sidste uge var utrolig for os her på That's Life!
Vi fortalte en historie, der rørte så mange menneskers hjerter.
Vi er blevet overvældet over responsen.
En af de mennesker, der var meget berørt i sidste uge
er med os her i aften.
Milena Fleischmann, nu Lady Grenfell Baines,
var også et af de børn, som Nicholas Winton reddede.
Milena, jeg forstår, at du stadig har navneskiltet
som du bar om halsen
da du kom hertil som en lille pige.
Ja, jeg havde den om halsen
og dette er selve passet
vi fik at komme til England.
Så jeg er et af de børn, du reddede.
Nu, hr. Winton, efter at have præsenteret dig for Milena,
der er en anden, som vi gerne vil fortælle dig om.
Hanus Schnabel var kun 11, da han kom herover.
Vi har hans pas
med alle de officielle stempler i.
Jeg ved ikke om du kan se
men sådan kom han hertil.
Og han fortalte os...
"Jeg ved ikke, hvordan min redning blev arrangeret.
"Jeg anede ikke, da jeg forlod mine forældre på Prags station
"at jeg aldrig ville se dem igen.
"Min ældre bror Franta skulle være
"at komme hertil med tog i september,
"men krigen brød ud, og jeg så ham heller aldrig igen.
"Jeg håbede hele krigen, at de ville overleve,
"men de blev gasset i en koncentrationslejr.
"Jeg har ofte spekuleret på, hvem der var ansvarlig
"for at organisere min redning.
"Jeg ville elske at møde ham
"og tak for at hjælpe os børn
"uden håb om anerkendelse."
Hanus' navn er på hr. Wintons liste.
Og Hanus er her hos os i aften.
Åh.
Tak skal du have.
Nu vil jeg ikke forhaste dig.
Jeg ved, du har ventet længe på dette øjeblik,
men du vil være i stand til at tale med Hanus senere.
Vores aften er dog ikke helt slut.
Må jeg spørge, er der nogen blandt publikum i aften
hvem skylder Nicholas Winton deres liv?
Hvis ja, kan du så rejse dig?
Mr Winton, vil du vende om?
Du kan møde alle disse mennesker
ordentligt efter programmet.
I mellemtiden, hr. Winton, på vegne af dem alle,
rigtig mange tak.
Se bedstefar?
- Hej. Hej Vera. Kom ind. - Åh, Nicky.
- Hej.
- Godt, gå igennem. Hej. - Hej.
Hvad hedder du? Hej,
- Jeg er Veras datter. Hej.
Dejligt at møde dig. Hej. Komme igennem.
Det her er så smukt.
Åh, det er Nicola.
- Åh, hej. Hej. - Min datter.
Og det her er Rebecca, mit lille barnebarn.
- Wow. Hej. Sig hej."
Hej. Så du har en pool.
Vi har en pool.
Nicky, skru lidt ned for musikken, skat.
Hej, unge mand. Hej.
Ok, vær dog forsigtig.
Ikke for hurtigt.
Åh, det er smukt, ikke?
Åh min Gud.
Skat, du skal være rigtig forsigtig her.
Åh, du har en dejlig pool, Nicky.
Ja. Jeg kan godt lide at svømme.
- Du husker? - Mm.
Har I alle håndklæder? Ja, ja, ja, ja.
Kan vi gå ind? Ja!
Hvordan er temperaturen?
Det er i orden, hvis du er en pingvin.
Lad os tage en lille tur, skal vi?
- Åh. Godt!
Åh!
- Er det ikke dejligt.