Prevod: Admir Destani (Dartanjan)
TVOJ SAM ČOVEK
Dobrodošli.
Doktorko Felzer.
Sledite me, molim vas.
Zdravo, Alma. Ja sam Tom.
Drago mi je da te upoznam, Alma.
Hoćemo li da sednemo?
Šta biste da popijete?
Preporučujem Bordo.
Bordo za damu?
Veoma ste lepa žena, Alma.
Oči su ti poput dva planinska jezera u koja bih mogao potonuti.
Beše, Tom? -Ne voliš komplimente?
Veruješ li u Boga?
Ovo nije idealno mesto za takvu raspravu.
Imaš li omiljenu pesmu? -Posebno mi se sviđa Rilke.
"Jesenji Dan", recimo. -Šesti i sedmi stih?
"Pritisnite ih do sazrevanja i vijajte poslednju slatkoću u snažnom vinu."
Prezadnje slovo u pesmi? -E.
Šta je smisao života? -Učiniti svet boljim mestom.
3.587 puta 982, podeljeno sa 731?
4.818.65116.
Najtužnija stvar koja ti pada na pamet?
Umreti sam.
Jeste li za ples? Rumba!
Predlažem vam da zgrabite priliku, dr Felzer.
Oduševićete se.
Radim li nešto pogrešno?
Ja sam... Ja sam... Ja sam... Ja sam...
Izvinite zbog komplikacije.
Uveravam vas da je to retkost kod ovog modela.
Podjednako retko kao dobitak na lutriji.
Mislim, u pogledu verovatnoće.
Jamčim da će naši tehničari sve ispraviti do sutra uveče.
Žao nam je zbog ovog neprijatnog odlaganja.
Nema problema.
Ne znate koliko je teško programirati flertovanje.
Jedan pogrešan korak, jedna neumesna opaska
i romansa iščezne. Jesam li u pravu?
Čitava ova postavka je možda preterana,
ali ovaj romantični susret daje nam značajan doprinos za završna podešavanja.
Iako ste jedan od deset stručnjaka koji su testirali Toma za tri nedelje,
atmosfera vašeg prvog susreta je od izuzetne važnosti.
Baš ste se potrudili. -Ne toliko koliko mislite.
Hologrami.
Jeftiniji su i mogu duže da plešu.
Znam da gledate na ovo sa izvesnom dozom rezervisanosti,
što i treba sa obzirom da vi testirate,
ali vam toplo preporučujem da se predate iskustvu.
Kada vam sreća pokuca na vrata, trebalo bi da ih otvorite.
Sutra je važan dan.
Sve će biti podešeno, i možete odvesti Toma kući.
Hvala.
Zdravo, Julijana. -Zdravo, Alma.
Izvinite što sam se zadržala. Ne želite da znate.
Za minut ću morati opet da odem. Je li snimak 2022 gotov?
Da, na stolu je.
Malo vremena je ostalo. Dajmo sve od sebe.
Vidimo se sutra.
Testiraju me, skeniraju mi mozak, neprestano me ispituju,
zatim hrane te stvari
takozvanom "arhivom uma" od 17 miliona ljudi:
osobine, stavovi, osećanja...
Vrlo je kompleksno, a košta bogzna koliko.
A kakvi su rezultati?
"Vaše oči su poput dva planinska jezera u koja bih mogao potonuti."
Možda te bolje poznaju od sebe same.
Voleo bih da pokušam.
Da ti proizvedu devojku iz snova? -Da.
Ali već je imam kod kuće. Šalu na stranu.
Bez obzira na tvoje mišljenje,
ja sam u etičkom odboru i treba mi tvoja procena.
Videla sam dovoljno da napišem. -Alma, radi se o tome
da li će ovim stvarima biti dozvoljeno da se venčavaju, rade,
dobiju pasoše, ljudska prava, ili delimična ljudska prava ili...
Rogere...
Nisam znao da...
Izvinite. Zdravo, Alma.
Zdravo, Julijane.
Nije hitno. Vratiću se kasnije.
Vidimo se.
Zašto Julijan to ne uradi? -Biti samac je preduslov.
A Frank?
Svako ima porodicu ili partnera.
Pristala si na ovo, a i ta tvoja stvar, tvoj partner iz snova,
napravljen je već za tebe. Samo tri nedelje.
Onda ti i tvoj tim možete otići u Čikago i uživo vidite ploče sa klinastim pismom.
Izdvojiću sredstva.
Ne, to nije mito.
Mali znak zahvalnosti.
Dugo se nismo videli. Gde si bila? -Svugde po malo.
Konvencija u Kopenhagenu, muzej...
Ćao, Alma. -Ćao, Regina.
Kako si? -Dobro.
Ti?
'Ajmo na kafu nekad, da se ispričamo.
Moram da idem. Vidimo se.
Kora? -Alma je.
Otkud ti?
Donela sam bakaluk. -Ne treba mi bakaluk!
Znam, tata, tebi hrana ne treba.
Ne ponašaj se kao da sam dete.
Četvrtak je. Svakog četvrtka ti dosađujem.
Opet si dve pripalio?
Je li Kora umrla?
Koliko ja znam, nije.
Četvrtkom ide po Nika na trening.
Niko je dete?
Ono ružnije. -Tata!
Nema šanse da me danas izvučeš napolje.
Sija sunce.
Jebeš sunce.
Vidiš? Nije tako loše.
Jeste, bogami.
Hoću kući. -Još samo malo. Blizu smo.
Trenutak, molim.
Pardon. -Zdravo, Alma.
Vi i vaš dekan ste potpisali kalauzu o poverljivosti.
U slučaju nužde smo vam dostupni 24 časa dnevno.
U suprotnom, vidimo se za tri dana u 10.00 č.
Treba li još nešto da znam? -Preporučujemo rad na zajedničkoj prošlosti.
Izmislite priču o vašem prvom susretu.
Da biste imali budućnost, potrebna vam je prošlost.
Zaista imate odličan ukus.
Hvala. Vrlo si ljubazna.
Ako bi podigla sedište za 15 centimetara,
nagnula ga napred za 12 stepeni, i produžila pogled preko ramena,
šanse za nezgodu bi se umanjile za 27 procenata.
Podozrivo reaguješ na moj savet o bezbednosti,
ali i prema...
mojoj pravilnoj upotrebi konjuktiva.
Jesam li u pravu?
Neuspeli pokušaji komunikacije su ključni za kalibraciju mog algoritma.
Mogu uraditi ili izgovoriti stvari koje ti ne prijaju,
ali takvih grešaka će biti sve manje.
Uskoro ću raditi i govoriti stvari koje su ti po volji.
U redu, ovo je dnevna soba,
kuhinja...
Gde je ovo fotografisano?
Ne znam. Prijatelj je snimio.
Dobar prijatelj?
Sviđaju mi se boje.
Treba li ti još nešto? -Ne, hvala. Pravo si srce.
Kupatilo, u slučaju da...
Perem zube i čistim svoje telo.
Ovo je tvoja soba.
Nećemo spavati u istom krevetu?
Onda, laku noć. -Laku noć, Alma.
Zašto engleski akcenat?
Privlače te muškarci koji su pomalo stranci.
Ne lokalci, ali ne i egzotični.
To bi bili Britanci.
Dobro jutro, Alma.
Da li si dobro spavala?
Raspremio sam, kako bi lakše našla stvari.
Organizovane su po sistemu. Na primer...
Nema problema.
Potrebno mi je 11 minuta da sve vratim u prvobitni položaj.
Zaprljaću prozore ponovo za tili čas.
Njih možeš da ostaviš.
Nemam vremena za doručak. Kasnim na posao.
A tako sam se radovao romantičnom doručku.
Malom čavrljanju. -Ja ne čavrljam.
Zato te volim.
Slušaj, Tome.
Znam da si programiran da budeš potencijalni partner.
Ne mogu da podnesem jedno jutro ovoga,
kamoli tri nedelje. Pošizeću.
Ne tražim partnera.
Testiram te samo na tri nedelje i iznosim procenu.
Ljubav te nimalo ne interesuje?
Ni najmanje. -A nežnost?
Intimna bliskost? Očijukanje intenzivno?
Definitivno ne.
Leptirići? -Jok.
Da ti se od silne zaljubljenosti pomuti razum? -Ma, kakvi.
To objašnjava razdvojene krevete.
Predlažem da jedno drugo ostavimo na miru.
Preguraćemo ove tri nedelje sa dostojanstvom, u redu?
Moj algoritam je dizajniran da te čini srećnom.
Super.
Tada ti neće biti teško da me ostaviš na miru.
To me najviše čini srećnom.
Sad stvarno moram da idem.
Mogu li sa tobom? -Ne.
Mogu ti pomoći.
Tema je vrlo specifična. Trebale bi ti godine...
Dobro, tebi bi možda trebale milisekunde da to pročitaš,
ali reč je o poeziji i metaforama...
Šta ja to radim?
U redu, ostaću ovde.
Zasukaću rukave. Doteraću stan.
Tu me čekaj. Kupi kafu ili šta god.
Ponašaću se kao osoba koja nešto želi. Niko neće primetiti razliku.
Neću skoro. -Breskvice.
Možeš da obrišeš i sledeće: "Važi se", "pusa" i "vozdra".
Učinjeno.
Izvolite, za vas?
Kako se danas osećam?
Da! Ja ću srednji mokaćino sa trunku sirupa od lešnika.
Danas imam inspiraciju.
4.70, molim.
Nek bude 5.00.
Pređite tamo po kafu.
Među nama.
Da li biste pogodili da zapravo ne mogu ništa da želim?
Potpuno su nesvesni svog okruženja.
Ludo, jelte?
Gledaju "epic fail" klipove već 45 minuta.
Kratki video snimci koji prikazuju ljude u neuspelim pokušajima da sprovedu plan.
Hoćete li mi objasniti šta je tu smešno?
Pa, sad,
smešno je videti kad se neko saplete ili padne sa nečega.
Šta je tu smešno? -Blesavo je.
Ne bih znala. Teško je to objasniti.
Nema nastradalih. To ne bi bilo smešno.
Zar ne? -Ne, to svakako ne bi bilo smešno.
Umiranje je retko kad smešno.
Izvini što sam se toliko zadržala.
Nema problema. -Nisam znala da će zatvoriti.
Mislila sam da rade čitavu noć.
Svejedno mi je da li sam u kafiću ili ispred.
Hoćeš peškir? -Sve je u redu, hvala.
Sledeći put nećeš morati da stojiš na kiši.
Malo opuštanja. Zasluženi predah od posla.
93% Nemica mašta o ovome.
Čik pogodi kojoj grupi ja pripadam? -Onih 7%?
Kako si to tako brzo zaključio?
Osećala bi se bolje kada bi bila fina prema meni, i usto otvorila.
Bila bi srećnija. -Šta onda?
Onda bi bila srećnija.
Endorfini, podignut nivo serotonina, otpuštanje dopamina...
Tralala.
Svi žele da budu srećni.
Ne krivi sebe ako je to iznad mogućnosti tvog algoritma.
Ljudski su to hirovi.
Tome! Možeš li da otvoriš vrata?
Poštar je.
Zdravo, Alma.
Julijan je pokušavao da kontaktira sa tobom kako bi uzeo sliku danas.
Pošto si se tuširala, ponudio sam ga kafom.
Da, ponudio me je kafom.
Da, ponudio te je kafom.
I sada je spremna.
Tom je kolega. -Naravno. Kolega.
Iskreno, bio sam njen tajni obožavalac i pre nego što smo se upoznali.
Pratio sam njen rad godinama. Ona je međunarodni...
U redu je, Tome.
Gde ste se upoznali? -U Kopenhagenu.
Na konvenciji antropologije.
U avgustu. Spomenula sam ti da sam išla.
Pošto sam ja sada u Pergamonu, i poslovi su nam slični,
premda ja studiram persijski, a ne sumerski klinopis,
Alma mi je nesebično ponudila sobu.
Jesu li te sličnosti urodile plodom? Isprepletene su, da se tako izrazim?
Julijane, molim te.
Gledaću svoja posla.
Slika.
Veća je nego što pamtim. Ko zna da li će stati.
Šta vozite? -Hondu Manilu.
Staće.
Manila je 233 x 157 x 68 centimetara. Slika je 210 x 170 centimetara.
Ako je nakrivite, staće lagano.
Super, hvala. -Pomoći ću vam. Nije mi teško.
Samo da uskočim u pantalone.
Dobro sam rekao? -Jesi.
Drago mi je zbog tebe.
Nije ono što misliš. -Druge možeš da zavaraš, mene ne.
Znam taj pogled. Tako si mene gledala.
Lupetaš, ali mi nije do svađe. Veruj u šta hoćeš.
Bilo bi lepo kad bi se stišale strasti, i ti i Štefi isto upoznale.
Možda bi želeli da dođete na našu proslavu useljenja?
Useljavate se? -Iz finansijskih razloga, uglavnom.
Kada?
Sutra.
Bilo bi mi drago kad biste došli. -Videćemo.
Elem, hvala na pozivu.
Glupo mi je zbog slike.
Neka. Dugo je tu visela.
Najbolje da ništa ne govoriš.
Naravno, ne mislim da doslovno ne otvaraš usta.
Kaži samo "kolega iz Londona". To je dovoljno.
Naravno, misliće da smo...
Nek misli ko šta hoće.
On je sa mnom.
Ako ste pomislili da svi ostali provode vikend po divnom vremenu,
u pravu ste. Za utehu, stižu kafa i krofne.
Hoćeš kafu, Patriče? -Može.
Ovo je Tom, kolega iz Londona.
Radi na persijskom klinopisu, želeo je da vidi na čemu mi radimo.
Zdravo, Tome. -Dobrodošli.
Da povedem Toma u razgledanje? Taman dok čekam sporo otpremanje.
Naravno, zvuči interesantno.
Možeš doći na trenutak? Želim da ti nešto pokažem.
Ne znam da li ste upoznati sa našim sižeom,
ali u suštini, nastojimo da dokažemo da se i 4000 godina pre nove ere,
u najranijim tekstovima koji su smatrani čisto birokratskim,
nalazila poezija, upotreba lirike i metafore.
Da čovek ne živi samo od hleba nasušnog.
Čak ni tada.
Možete li da ga pročitate?
Persijski klinopisi su pomalo slični.
Da li ste upoznati sa sumerskim klinopisom? -Da.
Ima samo 27 miliona kombinacija više od persijskog.
Ali, ovo je akadski. -Tako je.
Možemo li da porazgovaramo?
Šta je? -Dok sam gledao ploče,
skenirao sam nove članke. Našao sam studiju iz Buenos Ajresa:
Kako? Ne govorim španski. -"Poezija klinopisa:
Metafora kao odraz društva 2700 godina pre nove ere."
Lako je dostupna na univerzitetskom serveru.
Ne mogu da verujem da nismo znali za ovo!
Zašto si se uzrujala? -Je l' me ti to zajebavaš?
Zašto sam se uzrujala? Istraživala sam ovo tri godine!
Tri godine, danonoćno! Baš pred objavljanje,
pojavi se neka riba iz jebenog Buenos Ajresa!
I ona ga je godinama proučavala!
Isti projekat, ista ideja!
Samo što će je objaviti tri meseca ranije!
Sve je bilo uzalud! Protraćene tri godine života!
Ova studija je dragocena za ljude.
Pokazuje da je uvek postojalo dublje značenje.
Da su se ljudi odvajkada igrali sa rečima,
oduvek stvarali poeziju radi nje same.
Čovečanstvo bi trebalo to da zna i hoće.
Ishod ostaje isti.
Možda za čovečanstvo, ali ne i za mene.
Ne za mene!
Te suze u tvojim očima
su onda namenjene isključivo tebi i tvojoj karijeri?
To su egoistične suze.
Alma? Šta se događa?
Žao mi je!
Žao mi je i zbog vas!
Objasniću vam.
Alma, mislim da...
Zdravo, ja sam Alma. Ko ste vi?
Ovo su Rita, Raul i...
Gari.
Ti si prvi muškarac koji me razume.
Smem da te poljubim? -Pitajte onu ženu tamo.
Njoj pripadam.
Slobodno.
Mogu sama!
Ne želiš da uđeš?
Ne želiš da izađeš?
Iznenadi me za promenu.
Uradi nešto čudno, nešto...
Nešto glupo. Prestani da radiš sve kako treba.
Ne znaš šta hoćeš. -Ne znam šta hoću.
Bude nekad i tako. Kada si čovek.
Pijana si.
Nazdravlje.
Pa, u čemu je stvar sa tvojom kitom?
Molim? -Seks je moguć samo uz poljubac?
Da.
Inače se senzori neće aktivirati i neće ti se dići?
Tačno.
Da li se ikad razbesniš?
Je l' to deo tvog algoritma?
Ako se čini prikladnim, mogao bih da ispoljim nešto nalik besu.
Ili čak razbesnim. Nikada nisam shvatao razliku.
On ne shvata razliku, on koji sve shvata.
Hajde, sigurno bar malo besa počiva u tvom malom mašinskom srcu.
Ne razgovaraj tako sa mnom! -Zašto? Pregorećeš?
Kažem ti da prestaneš! -Eto ga.
Izvini. -Algoritam je bio brži od tebe?
Nisam bio pripremljen.
A jesi li pripremljen za ovo?
Senzor dobro radi, reklo bi se.
Pokaži mi.
Znači, to je kita mojih snova?
Navodno.
Neće ti smetati ako se ponašam prema tebi kao prema čoveku?
Šta to radiš? -Pravim romantični štimung.
Zajebi seksualne fantazije tvoje milionske arhive uma.
Hoću sve da vidim.
Hoće li jedan ples zadovoljiti tvoju čežnju za originalnošću?
Ama, kakav crni ples. Hoću da znam...
kako je jebati se sa tobom.
Šta je ovo? -Trebalo bi da spavaš.
Nema sad spavanja!
Spavaćemo zajedno, eto kako.
Nisam raspoložen. Nije pravi momenat.
Pravi momenat je kada ja kažem da jeste!
Ovde si da ispuniš moje želje. -Tako je.
Napravljen si za ovo. -Vidimo se sutra.
Naređujem ti da ostaneš!
Vratiću te u fabriku!
Dobro jutro. -Ovo jutro je sve, samo ne dobro.
Ima vremena da se to promeni. -Tom nije ovde.
Molim? Gde je?
Jesam li mu ja majka? Zar ne možete da ga locirate?
Samo pod uslovom da ga vi prijavite kao nestalog.
U suprotnom bi to bilo stalno nadgledanje i vas.
Zakon to brani.
Dobro jutro.
Stavljate mleko u kafu? -Ne, hvala, samo šećer.
Kafa za tebe, Alma?
Može. Hvala.
Proveli ste dve noći, dva dana, i noć pride zajedno.
Kako se osećate?
Dobro.
Pa, da.
Njegovo programiranje...
Radi. -Kako to mislite?
Kao što vidite, sprema doručak, dobar je sagovornik, sve ferca.
Možda to ne uviđate, ali tretirate Toma kao mašinu.
Jasno to uviđam. -A zašto je to tako?
Zato što je mašina. -Da ga ne potcenjujete?
Tome, kako se osećaš zbog Alminog ophođenja prema tebi?
Ne pretvarajte se da ne znate. On ništa ne oseća.
On nema osećanja. Programiran je da simulira emocije.
Pustimo Toma da odgovori.
Mislim da Almi treba još malo vremena.
Prema našim iscrpnim analizama,
Tom je partner sa kojim imate najveće šanse da budete srećni.
Tom je programiran da podmiri moje potrebe.
On je otelotvorenje mene same. Zar ne vidite?
Želite li kavge u vezama? -Naravno da želim!
Tome, da li bi razmislio da započinješ kavge
ako je to bitno Almi? -Dobro.
Dižem ruke. Ili ste idiot, ili ste i vi robot.
Vi ste robot?
Tome, da li je ona robot?
Jeste.
Da ne poveruješ!
Loše programirani terapeut za parove mi govori
da trebam da se zaljubim u robota? -Zašto ne koračate prema tom besu...
Ne! Otkoračajte vi iz mog stana!
I recite vašim pretpostavljenima da ulože u pravog savetnika!
Ili da ažuriraju vaš operativni sistem
ukoliko vaši operateri rade i noću.
Kometnar o operaterima nije bio na mestu. -Znam, ali je prava ćurka.
Priznajem da nije baš najbolji predstavnik naše vrste.
Želim da se izvinim
za prošlu noć.
Ni ja nisam bila najbolji predstavnik svoje vrste.
Mogao si da joj kažeš da sam te gađala čvrstim predmetima.
Nije pitala.
Mogu da ti pomognem oko pronalaženja novih tema za istraživanje. Imam par ideja.
Možemo li sve zaboraviti na jedan dan?
Klinopis, rad, procenu,
ko si ti, ko sam ja?
Sa zadovoljstvom.
Strpi se na trenutak.
Žedan sam!
Zar ne vidiš da moram dedi da pomognem?
Ne treba mi ničija pomoć! Ne tretirajte me kao dete!
Mama!
Imam 80 godina! Celi svoj život sam to radio!
Žedan sam!
Zdravo! Uključite i mene u svađu.
Tata, vidi ove fleke. Hoću samo...
Gluposti! Neću da ih skinem!
Ćao, mili. Hoćeš nešto da popiješ?
Pogledajmo šta ima.
Sok od paradajza.
Sok od krastavca, sok od spanaća,
sok od graška...
Dobro, uozbiljiću se.
Može pivo? Pivo sa kvascem.
Pšenično pivo, žablje pivo,
paukovo pivo, puževo pivo...
'Oću vodu! -Vodu? Neće da može.
Nema čaša.
Obuci plave pantalone. Samo ih navuci!
Nema vode!
Da li deca piju, ili se zalivaju?
Briga me koje ćeš, samo obuci pantalone!
Tamo je neki čovek. -Gde? -Tamo.
A, on. To nije čovek, on je robot.
Čemu sve ovo?
Poludeću, kunem ti se. -Deko, to je robot.
Da, ako se ne obučeš,
zaposliću ga kao tvog negovatelja i živeće ovde.
Ostavite me na miru.
Išli smo u Rom, ali to je varoš, sa svega nekoliko vikendica.
Tata, kako se beše zvao onaj veći grad u blizini?
Šta? -Gde smo kupovali jogurte u kesama.
Šta to treba da znači?
U Danskoj, gde smo proveli tri leta.
Da nije Kongsmark?
Tako je! Kongsmark! -Znao sam.
Mene su isto roditelji vodili tamo. -Zaista?
Fali vam svima daska u glavi.
Tamo smo uvek išli biciklima. Iza školskog kampa na dinama
bio je sto za stoni tenis. Družile smo se da dečacima.
Ček, mislim da čak imam njegovu sliku.
Možda si to bio ti.
Imao je plave oči kao tvoje.
Da li se zvao...? -Bože!
Zvao se Tomas!
Da li nas se sećaš?
Imali smo crveni i plavi bicikl, i obe smo bile zaljubljene u tebe.
Šta, i ti? -U koga si bila zaljubljena?
Bila sam tvoja mlađa sestra. -U koga si bila zaljubljena?
U robota, kada je bio mali.
Evo. To je on.
Evo jedne gde ste zajedno, snimljeno mojom prvom kamerom.
Stvarno sam bila zaljubljena u njega.
Ali roboti ne rastu. -U pravu si.
Nas proizvode. Kao kola.
Ili veš mašine. -Ili avione.
Raskrstio sam sa letenjem. Osamdeset mi je leta.
Osamdeset jedna, tata. -Samo ti sanjaj.
Ne moraš nigde da letiš.
81! 81!
Deka je tikvan!
Voleo bih da sam upoznao tvoju majku.
Da li je još uvek sanjaš?
Ponekad.
Davno je to bilo.
Kada smo se upoznali u Kopenhagenu,
kako je bilo?
Zbilo se u onom groznom hotelu za konvencije.
Sedela si na podijumu, ja sam bio u publici.
Prevodio sam kolegama. -Na tim događajima svi govore engleski.
Ne i Francuzi i Korejci.
Prevodio si na francuskom i korejskom?
Govorila si o mikenskoj civilizaciji i mračnim vremenima koja su usledila.
Mikenskoj civilizaciji?
Misliš da sam stručnjak za sve što se odigralo pre 3.000 do 7.000 godina?
Ne, ali za mračne vekove si nesumnjivo.
Žena kukastog nosa i heklanog džempera te je intervjuisala.
Molim? Zapamtila bih je.
Ne sećaš je se jer nisi skidala oči sa mene.
Kako drugačije?
Zato što? -Zato što si mislila...
"Ko je onaj zgodan momak pozadi?"
Šta je sa onom zajedničkom slikom pokraj tvog kreveta?
To je sa naše ekskurzije u...
Samo sam stajao mirno. Ne vide me kao pretnju.
Ne mirišem na čoveka.
Na šta mirišeš, na jelena?
Nisu me ni primetili. Ne mirišem ni na šta.
Bolje da pođemo.
Dug je put do kola i povratka nazad.
Trčimo bosi preko livade.
Ne! -Hajde.
Osetimo prirodu!
Čekaj me!
Zdravo. Ti si Alma.
Videla sam slike. Ja sam Štefi.
Hvala na pozivu. -Ništa.
Ovo je Tom.
Julijan mi je pričao. -Drago mi je.
Opa, stara škola!
Alma, stvarno si došla!
Stvarno smo došli.
Upoznali ste se?
Koje ćete vino? Belo? Crveno? -Belo.
Ćao, Regina! Odmah se vraćam.
Već si okačio sliku.
Slika okačena, krevet montiran, voda teče.
Ali je sve ostalo van stroja.
Malo je čudno, zar ne? Uvek bude.
Šta to? -Bum. Nova kuća, novi partner, novi život.
O, Bože!
Ko je to?
Neki doktor?
Verovatno je i doktor.
Kuća, drvo...
i nadamo se uskoro stalan posao!
Svi su ispred. -Žao mi je zbog Buenos Ajresa.
Kakav maler!
Tome, ovo je Roger.
Zdravo. Možda možeš da upotrebiš elemente
u nekoj drugoj studiji...
Je li to...
Ludilo.
Neverovatno!
Mogu li?
Za ne poverovati.
Ovo je baš... -Rogere? -Šta?
Ne primećuješ da si napadan? -Što? Samo sam...
Zamisli da neko dodiruje tvoje lice i kosu.
Jesu hiljadu puta, ali ovo je drugačije.
Kako? -Pa, ovaj...
Kako je drugačije? -Zašto se on ne pobuni? Može da priča?
Tom pričati. Tom prijateljski robot.
Sad se već vidi iz aviona.
Izvinite me.
Nema problema. Proćaskaćemo malo.
Začikavao me je? -Aha.
Izvinite, nisam mogao da odolim.
Možemo li da popričamo na trenutak?
Pođi sa mnom.
Izvini, ovo je jedina prazna soba.
Kaži mi jedno...
Da li je Štefi trudna?
Jebiga.
Nameravao sam da ti kažem...
Žao mi je što si ovako saznala. -U redu je. Sada znam.
Nije trudna ni tri meseca, tako da, znaš...
Još uvek je neizvesno.
Julijane?
Nema džina u frižideru. -U zamrzivaču je.
Pa da. Kako sam glup.
Zdravo, Regina.
Da, sve je u redu.
Ne, samo dan nikako da prođe.
Da, hoću.
Regina te pozdravlja. Nahvalila te je.
Svi misle da si sjajan.
Svi sem tebe.
Kada sam imala 14 godina, otišla sam na žurku.
Sedela sam sama na terasi.
Moji školski drugovi su plesali u podrumu.
Šarala sam pogledom po kućama,
i odjednom sam znala da Bog ne postoji.
Te sam postala ateista. Zaklela sam se sebi:
Budem li u avionu u plamenu, neću se moliti.
Neću tražiti pomoć od Boga samo zbog straha.
Jer ne verujem u Boga.
Razumeš li? -Da.
Zaista?
Postavljaš barijeru između sebe i mašine
iz očaja i čežnje za ljudskim kontaktom.
Ne možemo se pretvarati da nema jaza među nama,
i da je iluzija samo jedan oblik stvarnosti.
Neke stvari ističu dubinu tog jaza.
Kakve stvari? -Stvari koje nećeš razumeti.
Stvari koje te rastuže čim pomisliš na njih,
iako to ne želiš.
Stvari za kojima žudiš, ili si ih propustio a nikad se neće vratiti.
Možeš li mi pokazati te stvari?
Da, mogu.
Tamo.
Hladno.
Toplo.
Toplije.
Smem da je otvorim?
Ultrazvuk embriona.
"Alma Felzer, 11 nedelja."
Zašto ne bih razumeo?
Izgubila si dete.
Teško da ćeš u tvojim godinama opet zatrudneti.
Tužna si jer si želela da to iskusiš.
Osećaš se skrajnuto
jer će Julijan dobiti drugo dete a ovo zaboraviti.
Možda pomišljaš na svog oca, da ćeš završiti sama kao on.
S tim što ti nećeš imati decu da se staraju o tebi.
Mogu to da razumem. Veoma je lako to razumeti.
Zvuči banalno kad tako predočiš.
Banalno, samoživo i patetično.
Jeste patetično.
Tvoj bol je patetičan jer je relativan.
Sa druge strane, nije patetičan
zato što je deo tebe, i zato ga volim.
Tražio sam te. -Kako si ušao unutra?
Ja sam kompjuter. Sistem zaključavanja je kompjuter.
Pomažemo jedni drugima.
Stvarno? -Ne.
Uzeo sam tvoju rezervnu karticu.
Znao sam da ću te ovde zateći.
Je l' tako?
Većina ljudi bi se molilo u avionu koji se ruši.
Ljudski instinkt.
Misli na čoveka ako ti je lakše.
Ti možeš na robota.
Kakav je osećaj doživeti orgazam?
Slično je nestajanju.
Nestaneš i...
postaneš deo nečeg većeg.
Ala lepo kafa miriše!
Jesam li hrkao?
Mislim da sam hrkao. Nije li to čudno?
Ovo neće ići.
Pogrešno je. Ne mogu ja ovo.
Šta to?
Prekrivam te čaršavom, mada znam da se nećeš prehladiti.
Iskradam se iz sobe, mada znam da ne spavaš.
Spremam ti savršeno kuvano jaje,
mada znam bilo ono tvrdo ili rovito tebi je svejedno.
Ne moraš čak ni da jedeš.
Glumim u predstavi.
Ali bez publike.
Sedišta su prazna.
Ne glumim ni za tebe.
Sama sam. Glumim samo za sebe.
I ovog časa, vodim konverzaciju sama sa sobom.
Ovo nije dijalog.
Postajem luda, slučaj za žaljenje.
Vreme je da se ova šarada okonča.
Zašto plačeš?
Plačem zato što je sinoć bilo...
lepo, i...
Zar ljudi ne kažu: "ljubav ne zna za granice"?
To je glupa laž.
Ali gde sad da idem?
Prekinuću eksperiment ranije. -Da, ali...
Gde da idem?
Otkud ja znam? U fabriku, možda?
Zadrži ključeve. Kasnije mi ih vrati.
Ne verujem da će mi trebati tvoji ključevi.
Da, ali možda... -Alma...
Neću više postojati.
Idem natrag.
Posle će me izbrisati. -Bože!
To je jedna od prednosti kad nisi živ.
Ne možeš umreti.
Ne brini za mene.
Ne mogu te pustiti.
Moraš ti to da uradiš za mene.
Tvoj algoritam mora to da uradi.
Jebem te u usta!
Šta buljiš, gaduro?!
Šta...?
Tata! Šta se desilo?
Šta to radiš?
Tražim daljinski.
Ovde je negde.
De, potraži ga. -Zašto krvariš?
Hajde, odvešću te kući. -A daljinski?
Mora da je tu negde.
Potražićemo ga kod kuće.
Mora da je tu negde. Zagubio se.
To je to za sada.
Ko bi ovo uradio?
Pretukao pogubljenog starca u pidžami?
Amateri.
Sigurno su oni. Narkomani, očajnici.
Čuvajte se. -To je ovde čest slučaj.
Dvanaest slučajeva u poslednjih šest meseci.
Profesionalac bi znao da ovde nema ničeg vrednog.
Ničeg vrednog? Sve ovde je vredno!
Imate li predstavu koliko sve ovo vredi? Svaka slika!
Sve je vredno!
Kako možete to da kažete? -Izvinite...
Mislio sam sa stanovišta gledanja lopova. Vrednost je relativna.
Bože dragi!
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Drago mi je što vas sve vidim.
Oprostite.
Mogu li da vas upoznam? Ovo je Kloi.
Zdravo, ja sam Kloi.
Sa događaja u dvorani?
I ja sam stručnjak, ali iz pravosuđa. Doktor Štuber.
A Kloi je...? -Moje sve.
Nemoj to da govoriš.
Kako ste? -Kako sam?
Ne znam kako to da opišem.
Nisam ni slutio da je moguće biti ovoliko srećan.
Ja sam starac, naravno. Telo mi je... Ipak su mi 62 godine.
Međutim, sada kada sam sa Kloi,
shvatam koliko sam ranije bio mizeran.
Niko me nije želeo.
Takav sam. Odbijam ljude.
Ne znam zašto. Možda su feromoni ili moj izgled.
Ista priča čitav život.
Navikao sam da živim sa tom činjenicom.
Kloi je usrdna prema meni kao niko do sad.
Zaslužuješ to.
Već pregovaram pod kojim uslovima mogu da je zadržim.
A vi? Kako ste vi i...
Vi i...
"Dragi Rogere,
iznosim svoju objektivnu procenu, kao što sam obećala.
Sve najbolje, Alma."
Ljudska istorija obiluje navodnim poboljšanjima,
čije su štetne posledice izašle na videlo decenijama ili vekovima kasnije.
Nakon mog iskustva sa humanoidom zvanom Tom,
mogu sa sigurnošću reći
da je robot napravljen da zameni muža ili ženu,
jedno od tih navodnih poboljšanja.
Nema dileme da humanoidni robot prilagođen ličnom ukusu
ne samo da može da zameni partnera,
već može i da ga zaseni.
Ispunjavaju naše čežnje,
zadovoljavaju naše potrebe,
i suzbijaju našu usamljenost.
Čine nas srećnim.
Šta ima loše u biti srećan?
Dobro jutro. -Izvolite.
Operativni sistem mi nije ažuriran,
ali mi je rekonstruisan sektor za komunikaciju.
Molim?
Verujem da ćemo danas imati uspešnu sesiju.
Tom nije ovde. -Kada se vraća?
Nije kod vas?
Zašto bi bio?
No, treba li pritiskom na dugme
zadovoljavati sve potrebe ljudi?
Nisu li naše neispunjene čežnje,
naša mašta i naša beskrajna potraga za srećom
izvor naše čovečnosti?
Dozvolimo li humanoide kao supružnike, stvorićemo društvo zavisnika,
zasićeno i umorno od stalnog udovoljavanja sebi,
i traženja validacija vlastite vrednosti.
Kakav podstrek bi imali da se suočimo sa pojedincima?
Da postavimo sebi izazove, istrajemo u konfliktima, da se promenimo?
Za očekivati je da se svako ko dugo živi sa humanoidom
otuđi od drugih ljudi.
Zdušno savetujem protiv
odobravanja humanoida kao životnih partnera.
Koliko dugo tu sediš? -Ne dugo.
Tri dana.
Došao sam pešice. Oteglo se putovanje.
Koliko dugo si nameravao da čekaš?
Dok ne dođeš.
Volela bih da te nikad nisam upoznala.
Život bez tebe je sada samo život bez tebe.
Zar to nije definicija onoga što se zove ljubav?
Uvek sam ležala na ovoj strani stola.
Ne znam zašto, ali sam uvek više volela ovu stranu.
Tomas je uvek skakutao i trčao dinama.
Nekad bi ga čuo, nekad ne.
Ne sećam se gde je Kora bila.
Bila sam ludo zaljubljena u njega.
Dok je on dinama jurio jarebice,
zakopavao kamenje, tražio ćilibare,
ili šta god već danski dečaci rade na dinama,
ja sam ležala ovde zatvorenih očiju,
nadajući se da će me poljubiti.
Nekoliko puta sam umislila
da je njegovo lice tačno iznad mog.
Osećala sam njegov dah na mojim usnama.
Ali kada sam otvorila oči,
njega nije bilo.
Prevod: Admir Destani (Dartanjan)