‫~ הכתוביות הובאו ע"י SubSource‏ ~ ‫~ והותאמו לתזמון של 1:39:06.440 ~
‫לא. אתה צריך ללכת, עכשיו! ‫אני לא יכולה לעשות את זה יותר!
‫אני לא אתן לה לראות אותך ככה! ‫אתה צריך עזרה!
‫לא התכוונתי. אני מצטער. ‫-אתה תמיד מצטער.
‫איך אני אמורה ‫להאמין לך, לעזאזל?
‫אתה אומר את זה בכל פעם!
‫את מנסה להיפטר ממני ‫מהיום הראשון.
‫בחייך! אתה יודע ‫כמה פעמים הבטחת...?
‫זו לא אשמתי. ‫-לא אשמתך? תסתכל על עצמך!
‫אתה שיכור. באמצע היום. ‫ברור שפיטרו אותך!
‫אנחנו יכולים לדבר על זה, ‫בבקשה? -לא אכפת לך מאיתנו.
‫בבקשה. אל תעשי את זה. ‫-לא. אתה צריך ללכת.
‫לך, ואל תחזור עד שתתפכח.
‫אבא?
‫אבא!
‫אבא! אל תלך! לא! ‫לא, לא, לא. אבא, בבקשה!
‫לא, אל תלך. ‫בבקשה, אל תלך, בבקשה!
‫טסה! טסה! ‫-בבקשה, אבא, אל תלך.
‫אבא, בבקשה, אל תלך.
‫אבא! לא!
‫אין לי מילים להגיד עד כמה ‫טוב לראות אותך שוב, טסי.
‫יש מגבות באמבטיה, ‫אם תרצה להתקלח.
‫אני אכין משהו לאכול. ‫-תודה.
‫- מבוסס על ספרה של אנה טוד -
‫זה טוב.
‫אני זוכר שהיית טבחית טובה, ‫טסי. -תודה.
‫בדיוק כמו אימא שלך.
‫ניסיתי להתקשר, את יודעת.
‫שלחתי לך מתנות ‫בכל יום הולדת, בחג המולד.
‫היא לא סיפרה לך, נכון?
‫לא.
‫כן...
‫אז האבא האובד חזר.
‫בשביל מה? מה אתה רוצה?
‫אתה יכול להישאר, אם... ‫אם אתה רוצה.
‫יש לנו מקום, ‫ואני לא רוצה שתהיה ברחובות.
‫אתה עדיין שותה? ‫-אתה יכול לסלוח לנו לרגע?
‫אני יודעת שזה לא הכי נוח כרגע,
‫אבל דווקא אתה אמור ‫להעריך את זה
‫שאני נותנת לו הזדמנות שנייה.
‫דווקא אני יודע שהוא בטח שם,
‫דוחף את כל הדברים שלנו ‫לכיס שלו.
‫הוא יפגע בך. ‫-אתה לא מכיר אותו.
‫גם את לא. כמה זמן עבר, ‫עשר שנים מאז שראית אותו?
‫תשע.
‫תראי, אני רק מנסה להגן עלייך.
‫אני לא צריכה שתגן עליי.
‫תקשיב, אני יודע בדיוק ‫למה אתה כאן,
‫אז כבר עדיף שתיקח את זה ותלך.
‫אני לא רוצה את הכסף שלך, ילד.
‫אני רק רוצה קשר עם הבת שלי.
‫אם תפגע בה... ‫-הי, תירגע.
‫אני יודע שאין לך סיבה בעולם ‫לסמוך עליי,
‫אבל אולי תיתן לי הזדמנות?
‫מצאת כבר דירה בסיאטל? ‫-לא.
‫לא? ‫-לא.
‫אני אתגעגע אלייך.
‫איאלץ להתחיל לצפות ‫ב"משפחת קרדשיאן"
‫כדי להשלים את מכסת הדרמה ‫כשלא תהיי כאן.
‫לנדון, אני רק נוסעת לסיאטל. ‫נוכל לשוחח בפייסטיים,
‫ואתה תמיד יכול לבקר.
‫בין העבודה והלימודים, ‫לא תהיה לך דקה פנויה.
‫לא יהיה לך זמן לדברים ‫כמו חברים,
‫משפחה ובמיוחד לא אנשים כמו...
‫כמו מי? כמוני?
‫יש משהו שאת רוצה לספר לי, ‫או שעדיף שאשאל אל לנדון,
‫כי נראה שהוא יודע הרבה יותר ‫ממני על זה? -לא היום, שטן.
‫אראה את שניכם בסוף השבוע, ‫בבית ליד האגם. -אל תהיה בטוח.
‫אוקיי. ‫-אנחנו נהיה שם.
‫מה? ‫-מה זאת אומרת, "מה"?
‫מתי זה היה אמור לקרות? ‫-בעוד שבוע?
‫מה? שבוע?
‫את עוזבת בעוד שבוע, ‫ולא טרחת אפילו לספר לי?
‫טוב, מתי הייתי אמורה לספר לך? ‫כי אתה עזבת.
‫כן, אני כאן. ‫חזרתי, וחזרתי בשבילך.
‫לא הצלחתי לתפוס אותך ‫במשך תשעה ימים.
‫לא ידעתי אם אראה אותך שוב.
‫אז מה, זהו?
‫אני מתכוונת...
‫כן. זה... העבודה הזאת ‫היא הזדמנות אדירה בשבילי. ו...
‫ואני מקווה... קיוויתי... ‫שתבוא איתי.
‫אני קיוויתי שנוכל לעבור ‫ללונדון עם סיום הלימודים.
‫ואיך הייתי אמורה לדעת את זה? ‫-טוב, התכוונתי לספר לך.
‫אבל זה... ‫זה כבר לא משנה, נכון?
‫כי את כבר החלטת, עשית תוכניות.
‫יש לך חזון לחיים שלך ‫שלא כולל אותי.
‫הוא כולל אותך, אם תרצה בכך.
‫תראה, אני מבינה שאתה כועס. ‫ואנחנו באמת צריכים לדבר על זה,
‫רק שאני צריכה להגיע לשיעור. ‫אז...
‫נמשיך את הדיון הזה אחר כך.
‫זה... זה נחמד מצדך. למצוא זמן ‫בשבילי בלו"ז הצפוף שלך. תודה.
‫היי.
‫היי, אימא, איך בלונדון?
‫טוב. רק רציתי לבדוק שאתה בסדר.
‫שמעתי שטסה קיבלה את העבודה ‫אצל ואנס, בסיאטל.
‫איפה שמעת את זה? ‫-כריסטיאן ואני דיברנו קודם.
‫זה קצת מוזר.
‫הוא ואני מכירים הרבה זמן, ‫עוד לפני שנולדת.
‫תראי, הייתי פשוט מעדיף ‫שלא כולם יידעו מה קורה אצלי.
‫אימא, אני אחזור אלייך.
‫אתה צריך הקפצה לאיזה מקום?
‫כן. כן, בטח.
‫תודה.
‫אתה רוצה להיכנס?
‫זין, למה לא.
‫תיהנו.
‫לכבוד מה אנחנו שותים? ‫-לא ידעתי שאנחנו צריכים סיבה.
‫לחיים לזה.
‫- ביליארד -
‫תראה אותה בזאת.
‫היא נראית מאוד מאושרת.
‫השתדלתי מאוד. ‫עכשיו יותר מתמיד. -כן.
‫ברור, לא ברגע זה. ‫אבל אני משתדל.
‫אתה יודע, אתה ממש מזכיר לי ‫אותי בגילך. -לעזאזל עם זה.
‫כן. ‫-ברצינות?
‫הי. הי, חבר. זו שיחה פרטית, ‫אם לא אכפת לך.
‫רק מנסה לקבל כמה רעיונות.
‫זו הבת שלי, חתיכת זבל.
‫- הרדין -
‫היי.
‫סליחה, מי זה?
‫מה אתה עושה כאן?
‫מתחבר.
‫הי, טס.
‫מה עשית, לעזאזל? ‫-אני לא עשיתי...
‫הברמן התקשר אליי. -בחייך. ‫זה לא סיפור. תראי, הוא בסדר.
‫אתה שיכור.
‫שתיתי כוסית אחת. ‫אני רק... תראי...
‫רק גיביתי את אבא שלך. ‫-באמת?
‫אני לא התחלתי... ‫בעצם, הוא זה שהתחיל, אז...
‫מישהו התקשר למשטרה. -בטח ‫אתה התקשרת למשטרה, יא מלשין.
‫נהדר. ‫אוקיי, בואו נלך.
‫אל תכעסי עליו. ‫הוא אוהב אותך.
‫זה הכול.
‫כן, את רואה?
‫בחור רציני.
‫למה שמישהי תעזוב אותך? ‫-אני לא יודע.
‫כן, זה פשוט... כל כך מהנה. ‫למה שלא אשאר?
‫אתה בצרות.
‫הי, הי, הי.
‫אתה יודע, אני לא בטוחה
‫שאני אוהבת ‫את החברות החדשה הזאת.
‫רק ניסיתי להיות נחמד.
‫הצעתי לו טרמפ, ‫הבר היה רעיון שלו.
‫הוא אלכוהוליסט, ואתה היית כזה.
‫שני אלכוהוליסטים נכנסים לבר.
‫אני שמחה שזה מצחיק בעיניך.
‫הראיתי לו תמונות שלך ‫בטלפון שלי,
‫והאידיוט הזה פתאום רוכן אלינו
‫ומתחיל להגיד מה הוא ‫היה רוצה לעשות לך.
‫אז...? -אז אמרתי לו ‫שאני כבר עשיתי את זה.
‫הרדין... ‫-מה?
‫אני מתנצל.
‫אני מצטער.
‫אני כל כך מצטער!
‫בבקשה, תסלחי לי.
‫אני... זה...
‫זה לא הוגן. ‫-בבקשה, תסלחי לי.
‫ומה אם...? ‫-הוא ישן.
‫אז שמעתי שאתם עוברים.
‫כן, כן. ‫למעשה, אני צריכה להתחיל לארוז.
‫אני רק אסיים את זה, ואלך. ‫-לא, לא. לא התכוונתי לזה...
‫לא, לא. ‫את לא צריכה אותי כאן.
‫בכל מקרה, יש לי כמה ‫סידורים לעשות. -אבא...
‫מוזר מאוד להגיד את זה.
‫זו בטח ההסעה שלי.
‫אתה עוזב עכשיו?
‫כן.
‫בואי הנה.
‫תודה רבה שאירחת אותי.
‫לא, תישאר, תישאר. הוא בא.
‫הי, אל...
‫אל תיעלם לי שוב.
‫הרדין.
‫ועכשיו תיפטרי ממני?
‫את בסדר? -אתה יודע, זה לא ‫כאילו שאני רוצה לעזוב אותך.
‫את לא חייבת.
‫ההצעה של ואנס היא ממש... ‫זה חלום שמתגשם.
‫מאז שאני ילדה ‫רציתי לגור בסיאטל,
‫והדבר היחיד שיכול לשפר את זה ‫הוא שתבוא איתי.
‫אני לא...
‫אני לא יודע ‫למה את רוצה אותי שם.
‫את יודעת שלא מתאים לי ‫סגנון החיים הזוהר הזה,
‫וזה אף פעם לא היה משהו ‫שאת רדפת אחריו. אז אני לא...
‫אני רוצה שנבנה חיים יחד. ‫-גם אני.
‫אז תישארי כאן, ‫ונוכל לעשות את זה.
‫אתה לא מקשיב לי. ‫-אני כן מקשיב.
‫רציתי את העבודה הזאת מאז... ‫-אני מקשיב.
‫אני יודע. אני יודע.
‫יש לך עבודה נהדרת בסיאטל. ‫זה נפלא.
‫אני שמח בשבילך, אבל לי אין.
‫אין לי שם כלום. -יהיה לך אותי! ‫-אוקיי, זה לא מספיק.
‫את יודעת שלא התכוונתי...
‫טוב, אם אני... ‫אם אני לא מספיקה לך,
‫זו הבעיה שלך. ‫אבל אתה לא תעצור בעדי.
‫- גטסבי הגדול -
‫- הוצאה לאור ואנס -
‫הוצאה לאור ואנס, נא להמתין.
‫לא, אני לא יכול. ‫אני עמוס מאוד.
‫טוב, תצטרך לדבר עם העוזרת שלי.
‫לא, החדשה.
‫בסדר. אנסה לדחוף אותך ‫ל-30 דקות היום אחה"צ, בסדר?
‫טסה! תיכנסי. ‫-אני יכולה לחזור אחר כך.
‫לא, לא. תיכנסי. ‫אני בדיוק יוצא.
‫נסיעה טובה. ‫-אוקיי.
‫להתראות.
‫את בטוחה שתסתדרי לנהוג לשם ‫לבד? -היא לא תיסע לבד.
‫אני לוקחת את סמית' איתי.
‫חוץ מזה, אני מעדיפה ‫להתחיל ולהתארגן שם,
‫בזמן שכריסטיאן ‫מסיים דברים כאן.
‫החלטת כבר באיזה אזור בעיר ‫תרצי לגור?
‫לא, אני עדיין מתלבטת ‫בין שתי דירות.
‫זה קצת מפחיד ‫לבחור מקום מהאינטרנט.
‫לא, טסה, בואי תגורי איתנו!
‫את יודעת, עד שתתמקמי.
‫לא, לא. ‫לא הייתי יכולה לבקש...
‫לא ביקשת.
‫בחייך, יהיה כיף. ‫כריסטיאן ישמח מאוד.
‫הוא מת לבלות עוד עם הרדין.
‫טוב, בעצם, הוא לא יבוא איתי.
‫טוב, אז כשהוא יבוא לבקר.
‫את יודעת, בינינו,
‫כריסטיאן מאוד התאכזב ‫כשהרדין סירב להצעת העבודה שלו.
‫איזו עבודה זו הייתה?
‫בעיקרון, כל מה שהוא ירצה.
‫הי.
‫הי, הי. אל תתרחקי ממני. ‫-הי, אל תעקוב אחריי.
‫טס, אני מצטער. ‫לא התכוונתי לזה, באמת.
‫לא הייתי צריך להגיד את זה.
‫אולי תפסיק להגיד דברים ‫שאתה לא מתכוון אליהם?
‫כי אני כבר לא יודעת ‫מה נכון ומה לא.
‫ואת יכולה אולי להפסיק לקבל ‫החלטות בלי לדבר איתי קודם?
‫אוקיי.
‫קימברלי הזמינה אותי ‫לגור איתם בסיאטל,
‫אם זה לא... -באמת? -מוזר?
‫לא, לא, זה לא מוזר. ‫זה טוב. זה נהדר.
‫ואנס כל הזמן בנסיעות עסקים,
‫אז אני חושבת ‫שזה מצב טוב לכולם. -כן.
‫איך זה יעבוד להם, ‫לדעתך? המרחק?
‫לא יודעת, הם מתקשרים?
‫רגע, רגע, חכי. מה זה היה? ‫-מה?
‫את יודעת, הדבר שמתחת ‫לדבר הזה שאמרת עכשיו.
‫למה... למה לא סיפרת לי שוואנס ‫הציע לך עבודה בסיאטל?
‫כי לא התכוונתי לקבל אותה.
‫כן, אבל למה לא סיפרת לי ‫שלא התכוונת לקבל אותה?
‫כי אני כאן, ‫מתחננת בפניך שתבוא איתי,
‫רק כדי לגלות שיש לך משהו שם...
‫הוא כל הזמן הציק לי,
‫וזה היה משהו ‫שלא רציתי להתמודד איתו.
‫ותזכרי, בזמנו, ‫לא היה לי מושג שאת נוסעת.
‫אנחנו באמת צריכים להפסיק ‫לשמור סודות זה מזה.
‫מסכים.
‫נעשה כיף בסוף השבוע, בסדר?
‫אוקיי.
‫את נראית כמו פופאי.
‫פופאי ממש סקסית, בחייך. ‫-קום, אנחנו נאחר.
‫יכולנו לפגוש אתכם שם, לא?
‫למה צריכים לנסוע כולנו יחד? ‫יכולנו להגיע לשם בכוחות עצמנו.
‫כי זו נסיעה ארוכה,
‫וככה אנחנו זוכים ‫לזמן משפחתי, שמאוד נחוץ לנו.
‫נכון. ‫-מאוד נחוץ, נהדר.
‫יש לך מזל שאני אוהב אותך.
‫אוקיי. אני רואה בעיניי ‫משהו שחור.
‫שחור! זה קל, הנשמה של הרדין.
‫כן...
‫הי! -די, ילדים! ‫-די, ילדים.
‫זו הסיבה, זו בדיוק הסיבה
‫שהנשמה שלך שחורה. ‫-אל תיגעי בזה!
‫אתה עדיין מתכוון לנסוע ‫לניו יורק? -כן, זאת אומרת,
‫כבר ארגנתי הכול ‫עם האוניברסיטה, אז אני פשוט...
‫כנראה, אזרום עם הדברים, ‫את יודעת.
‫אני צריכה להשתפר בזה.
‫במחשבה שנייה, ‫את מפקפקת בהחלטה שלך?
‫ובמחשבה שלישית, ‫ורביעית, וחמישית, ו...
‫אני לא יודעת. אני חוששת ‫שקיבלתי החלטה לא נכונה.
‫טס... ‫-זה רק ש... מתברר ש...
‫הרדין רצה שאסע איתו לאנגליה ‫אחרי סיום הלימודים.
‫ואני לא יודעת, ‫אולי זה מה שאני צריכה לעשות.
‫טס, את מדברת על סיאטל ‫מהיום שהכרנו.
‫למה לסטות מהמסלול שלך?
‫כדי לזרום עם הדברים? ‫-לא, לא. זו התחמקות.
‫זו לא את. זה אני. את צריכה ‫להיות את. -כן. ומה איתו?
‫מה איתו? מר כעסני? הוא...
‫אם הוא אוהב אותך, הוא יכול...
‫לבוא בעקבותייך. ‫אני רק אומר.
‫וואו. ‫-אמיתות קשות, זו אהבה קשוחה.
‫אני צריכה עוד יין. ‫-בהצלחה.
‫ראית? ראית את זה?
‫אני לא רוצה שנאבד את זה.
‫גם אני לא.
‫אבל "אם הרפתקאות לא ימצאו ‫את העלמה הצעירה
‫בכפר שלה, עליה לחפשן בנכר."
‫אבל "אין כמו להישאר בבית ‫לנחמה אמיתית".
‫"אתה פוצע את נפשי. ‫אני חצויה בין ייסורים ותקווה."
‫"כולנו שוטים באהבה".
‫חשבתי שאתה דארסי, ובעצם, ‫כל הזמן היית ג'יין אוסטן.
‫אז תראה לי פעם ‫מה אתה כותב שם?
‫אני... אולי. יום אחד.
‫יום אחד.
‫הזמנה על שם סקוט. ‫-כן, מר סקוט. מכאן.
‫תודה.
‫הרדין?
‫הי, לילי. מה שלומך?
‫מה שלומך? ‫-אין מצב. עבר נצח.
‫זו טסה. טסה, ליליאן. ‫-היי.
‫שמלה יפה.
‫אני כבר בא.
‫אולי אקח משהו אחר, אבל... ‫-באמת?
‫אולי לביבות סרטנים.
‫ערב טוב, רבותיי. ‫-כן.
‫ערב טוב. -אני רוברט, ‫אני אשרת אתכם הערב.
‫אני יכול להביא לכם סבב משקאות ‫בתור התחלה?
‫כן. אני חושב שנזמין בקבוק ‫קברנה לשולחן. -ומים בשבילנו.
‫ואני חושב שאנחנו מוכנים ‫להזמין. -נהדר, מה תרצו?
‫אתה רוצה את ה... ‫לביבות סרטנים. -כן.
‫ואני אקח... דג וצ'יפס. ‫-דג וצ'יפס.
‫כן. תמיד. וגם חשבנו להזמין ‫דג פחם
‫לקחת הביתה אחרי הארוחה.
‫בחירה טובה.
‫ובשבילך? ‫-יש משהו שהיית ממליץ עליו?
‫סלמון צלוי על לוח ארז, ‫הוא המומחיות שלנו. -אוקיי.
‫אני דווקא מעדיפה פסטה?
‫פחמימות, כן. ‫אני מת על פחמימות.
‫יש לנו ספגטי עם תמנון.
‫היה נפלא לראות אתכם ‫ולפגוש אתכם,
‫אבל אני צריך ללכת. מצטער.
‫מהודר מדי. ‫אולי נכין לך משהו במיוחד?
‫כן, אוקיי. תודה.
‫אני יכול להביא לך משהו, ‫או שאתה צריך דקה?
‫כן, אתה יכול לחזור אחר כך... ‫רוברט.
‫תודה, גבר. ‫-תודה, רוברט. -תודה.
‫סוף סוף לבד.
‫זה טוב.
‫בואי כבר, ‫עדיף לפני שהם יחזרו הביתה.
‫אני באמת מקווה שהם מתכוונים ‫לשתות יותר מקוקטייל אחד.
‫אבל את אוהבת את זה.
‫הריגוש שאולי תיתפסי על חם.
‫זה נחמד.
‫תסמכי עליי.
‫באמת הייתי מאוד רוצה ‫שתבוא לסיאטל.
‫אני יכול לשאול אותך שאלה?
‫המעבר שלך לסיאטל ‫קשור במשהו לטרבור?
‫לא. לא.
‫אנחנו בקושי מדברים בכלל.
‫היו לך רגשות אליו פעם?
‫אלה שתי שאלות. ‫-טס, תהיי כנה.
‫היה רגע שבו...
‫הי! ברצינות?
‫זה לא הוגן!
‫הרדין!
‫תשאירו הודעה.
‫הי, איפה אתה? ‫אתה יכול לחזור אליי?
‫- הודעה מהרדין: ‫יצאתי עם ליליאן -
‫- הודעה ללנדון: יוצאת לשתות ‫משהו. רוצה להצטרף? -
‫רוברט. ‫-נכון. טסה.
‫אז, מה את עושה כאן?
‫אני... רבתי עם ה...
‫זה מסובך.
‫כמה מאיתנו נשארים לשתות משהו ‫אחרי העבודה,
‫אם תרצי להצטרף... -כן.
‫באמת? ‫-כן.
‫אוקיי. ‫כדאי שתלבשי מעיל.
‫אז אתה גר כאן, נכון? ‫-נולדתי וגדלתי כאן.
‫אבל בדיוק התקבלתי ‫לפקולטה לרפואה. -וואו!
‫אז אני רק עובד כאן, חוסך ‫עד אז. -ברכותיי. -תודה.
‫איפה תלמד? ‫-החלום שלי היה אונ' ויסקונסין,
‫אבל מאונט סייניי נתנו לי מלגה ‫שלא יכולתי לוותר עליה, אז...
‫ומאונט סייניי נמצא ב...? ‫-ניו יורק.
‫העיר ניו יורק, אם שמעת עליה. ‫התפוח הגדול.
‫ונורה, בעצם, ‫נורה ואני למדנו יחד בקולג',
‫ואז היא עברה לכאן, ‫אז אני אכיר מישהי.
‫מדבר שטויות? כן? -את יודעת, ‫כבר יש לה גישה ניו יורקית.
‫טסה. היי. ‫-היי! היי.
‫אוקיי, אז זה רוברט, וזו נורה. ‫-כן, יהיה מבחן אחר כך.
‫ושניהם גרים בניו יורק.
‫תודה. בניו יורק?
‫הי! איזו הפתעה. ‫מה שלומך?
‫אתה זוכר את רוברט, נכון? ‫-כן, אני זוכר את רוברט.
‫אני אשמח לכוסית בסגנון הישן. ‫-למעשה, אני סיימתי לעבוד.
‫אתה עדיין עונד תג שם ‫ולובש מדים, אז...
‫אז, שמעתי שאת עוברת לסיאטל. ‫-כן, אני עוברת בשביל עבודה.
‫אני מקנא. הייתי מעדיף ‫להיות בסיאטל ולא בניו יורק.
‫אני כל הזמן אומרת להרדין ‫שהוא צריך לנסות את זה.
‫זה לא בשבילי. ‫-לא, זה לא בשבילו.
‫אין יותר טוב מזה. ‫-אין יותר טוב מזה.
‫כן, החברה שלי ואני ‫גרות כבר כמה שנים בקפיטול היל.
‫החברה שלך? ‫-כן, החברה שלי, ריילי.
‫כדאי שנלך עכשיו.
‫אני לא רוצה ללכת עדיין.
‫אני הולך הביתה.
‫אני אצא איתך.
‫אני ממש מצטערת על כל ה... ‫-את לא צריכה להתנצל. -סליחה.
‫סליחה.
‫אני לא יודעת ‫למה אני עושה את זה.
‫הייתי יכול לנחש, ‫אבל אני לא אעשה את זה.
‫היה נעים להכיר אותך. ‫-גם אותך.
‫ותודה על...
‫אני לא מצפה לכלום, ‫אבל אם יום אחד
‫תמצאי את עצמך בניו יורק,
‫תתקשרי אליי.
‫או שלא. החלטה שלך.
‫היי.
‫היי, בוקר טוב.
‫למה הפרצוף הזה? -איך היה... ‫איך הלך לך אתמול בערב?
‫זה היה טוב. זה היה... בסדר.
‫נורה נחמדה. ‫היא מאוד בקטע של מסעדות,
‫אז היא תעשה לי סיור ‫כשאגיע לניו יורק. -זה ממש נוח.
‫איך היה בג'קוזי?
‫נחש מה לנדון מצא.
‫חשבתי שנהיה פתוחים יותר ‫זה עם זה.
‫גם אני.
‫לא ביקשתי את מספר הטלפון שלו. ‫הוא פשוט נתן לי אותו. זה...
‫לא, הרגע מצאתי מספר טלפון ‫של בחור אחר
‫בין הדברים שלך, טס.
‫אתה הצגת את זה כאילו אתה ‫עם ליליאן אתמול בלילה.
‫ליליאן ידידה שלי. ‫-גם הוא ידיד.
‫רק הכרתם. ‫איך אתם יכולים להיות ידידים?
‫זה מה שאתה תמיד עושה, ‫אתה מחבל בכל רגע טוב שיש לנו.
‫לא, לא. לו רציתי לנסות ‫ולחבל ברגע טוב,
‫הייתי מעלה את הרגע שלך ‫עם טרבור,
‫אבל כרגע, אני מעדיף להתמודד ‫עם אחד בכל פעם.
‫למה אתה לא יכול לשחרר קצת?
‫לתת לנו להיות מאושרים ‫לשם שינוי?
‫טס, את חייבת להודות.
‫אילו אני הייתי עובר דירה ‫עם מישהי
‫שהודיתי שהתעניינתי בה, ‫זה היה מפריע לך, נכון?
‫התעניינתי בו? אנחנו ידידים! ‫מהעבודה!
‫אתה לא תבחר מי הידידים שלי!
‫הם לא רוצים ‫להיות ידידים שלך, בסדר?!
‫אז למה אתה לא יכול פשוט ‫לסמוך עליי? -אני סומך.
‫עלייך אני סומך. אני לא ‫סומך עליהם. -לא, זה לא נכון.
‫אתה לא סומך עליי. ‫אתה לא סומך על אף אחד.
‫אתה פשוט שולט בכולם.
‫זה באמת קשור אליהם, ‫או לזה שאני עוברת?
‫הקטע האירוני הוא שאני השגתי לך ‫את העבודה הזאת מלכתחילה.
‫נראה לי שאולי ‫לי היה קשר כלשהו לזה.
‫טס, כמה סטודנטים שנה א' ‫את מכירה
‫עם משרות בהוצאות לאור גדולות,
‫שמטפלים במעבר שלהם, ‫ודואגים להם לדירה? כמה?
‫וואו.
‫כן. הקטע הזה של הכנות ‫באמת משתלם לנו.
‫אז אני לא... אני לא מוותרת ‫על סיאטל בשבילך,
‫אז אתה מתהפך עליי?
‫יש הבדל גדול בין לא להיות ‫מסוגל לחיות בלי מישהו,
‫לבין לאהוב אותו.
‫את צריכה לצאת.
‫אני ממש נרגשת ‫לקראת ההרפתקה החדשה שלך.
‫הוא מפחד לאבד אותך.
‫הוא אוהב אותך, והוא יודע שאת ‫הדבר הכי טוב שקרה לו בחיים.
‫טוב, אז... ‫-לא, טסה, זה נכון.
‫את שינית את חייו. הוא יודע ‫את זה. כולנו יודעים את זה.
‫תשמרי על קשר, אוקיי?
‫ביי.
‫היא תשגשג שם, אחי. ‫-מה, וזה דבר רע?
‫זה צעד גדול בשבילה ‫ולקריירה שלה.
‫אתה צריך לשמוח בשבילה.
‫אני שמח.
‫אני שמח בשבילה.
‫אתה יכול לבוא איתה. ‫יש לי המון עבודה בשבילך, ו...
‫אני לא רוצה לעשות את זה.
‫תקבל המון הטבות, ‫ייצא לנו לבלות יחד...
‫אני לא רוצה את הנדבות שלך.
‫אני מצטער, אני...
‫הן הסיבה שאני כאן מלכתחילה, ‫ואני לא רוצה עוד עזרה.
‫לא עשיתי טובה לטסה.
‫היא מצוינת. ‫היא הרוויחה את המשרה.
‫זה באמת מגיע לה.
‫אני בטוח שהיא תצליח מאוד.
‫טסה?
‫טס?
‫- זמן הגעה משוער לסיאטל: ‫0:38 -
‫"כאב. לאחרונה, ‫למדתי להכיר אותו היטב.
‫"הכאב האיטי והמתמשך,
‫"הסוג שמגיע אחרי שנפגעת ‫שוב ושוב מאותו אדם.
‫"סוף סוף את נושמת, חושבת ‫שהבעיה של אתמול תישאר בעבר,
‫"כשלמעשה, ‫היא גם הבעיה של היום,
‫הבעיה של מחר, ‫והבעיה של כל יום לאחר מכן.
‫"רק באותם רגעים נדירים ‫שבהם הוא מאמץ אותי אל חזהו
‫"ומבטיח הבטחות שהוא לא מצליח ‫לקיים, רק אז הכאב נעלם."
‫שיט. היא נראית נסערת.
‫היי. ‫-היי.
‫אני אקח לך את זה למעלה. ‫-תודה.
‫ברוכה הבאה הביתה. ‫-תודה.
‫את נראית...
‫נורא.
‫בואי הנה.
‫סליחה, אתם יודעים ‫איפה אולם באגלי...?
‫- הודעה מקימברלי: ארוחת ‫הבוקר מוכנה כשאת מוכנה -
‫- הרדין -
‫הלו? ‫-היי.
‫היי. מה קורה? ‫-הרדין, תחזור לכאן!
‫- הרדין -
‫טס, חכי, חכי. אל תנתקי. ‫זו הייתה איסקרה,
‫המאמנת שלי. אני בחדר הכושר.
‫אני מכסח לו ת'צורה, טס! ‫-והוא לא מכסח לי את הצורה.
‫לא התכווונתי לנתק. -אני חושב ‫שכן, טס, ואני יודע בדיוק למה,
‫כי אני הייתי חושב אותו הדבר.
‫כן. אני מרגישה הקלה מסוימת.
‫נחמד להראות ללנדון ‫מה עושים כאן.
‫אל תישאר שם כל היום. ‫-בסדר, דקה אחת.
‫את בסדר? ‫-כן, כן, אני בסדר.
‫איך הייתה הנסיעה? לא הייתה ‫ארוכה מדי? -היא הייתה בסדר,
‫אבל ברגע שנכנסים לעיר, ‫התנועה איומה.
‫לוקח 20 דקות לעבור 1.6 ק"מ.
‫איך אצל ואנס וקימברלי? ‫-כן, כן, הבית נהדר.
‫זה מקום מדהים. הוא כאילו... ‫ענק. כמו ארמון.
‫נחמד.
‫אני ממש שמח, טס.
‫אני מצטער שפגעתי בך. ‫-אתה יודע...
‫לא, אני...
‫אני רק רוצה שתהיי מאושרת. ‫מגיע לך להיות מאושרת.
‫זה מגניב שאתה מתאגרף.
‫אני יודע, נכון? ‫אני ממש אוהב את זה.
‫זה גם נחמד שאפשר להכות אנשים ‫ואף אחד לא מתקשר למשטרה.
‫אני חושבת שזה צעד קדימה.
‫נכון.
‫אני מנסה גישה חדשה. ‫-הרדין! זו לא הפסקה. בוא כבר.
‫טוב, טס, אני באמת חייב ‫לסיים עכשיו,
‫אבל אני שמח מאוד שהתקשרת.
‫כן, כן, גם אני.
‫נדבר בקרוב. ביי. ‫-ביי.
‫כן.
‫בוא, ילד יפה. ‫אתה מפחד להילחם בלנדון?
‫אתה שמעת... אוי, שיט.
‫סלפי, מה? ‫-לא, אני רק...
‫רק הראיתי להרדין ‫את המשרד החדש שלי.
‫סיטאל מתאימה לך.
‫אז, איך הולך?
‫בסדר. כן, זאת אומרת,
‫עבודה, לימודים... זה הרבה, ‫אבל זה בסדר. -תני לזה קצת זמן.
‫את תסתדרי. ‫את תמצאי דירה. זה מלהיב.
‫את בטוחה שאת לא רוצה יין?
‫אני חושב שאולי היא עלתה עלינו, ‫יקירתי. -טוב...
‫יש לנו חדשות.
‫גילינו שאנחנו מצפים לתינוק.
‫אתם רציניים? ‫אני כל כך שמחה בשבילכם!
‫אבל אני מעדיף לספר ‫להרדין בעצמי,
‫אם זה בסדר מצדך. ‫-כן, כן, ברור.
‫קן אמר שהוא הצליח להעלות ‫את הציון המשוקלל שלו ל-100.
‫נראה שהוא מצפה בכיליון עיניים ‫לסיים את הלימודים.
‫כן, זה נהדר.
‫אני אפילו לא ידעתי את זה.
‫זה בזכותך.
‫אני לא כתבתי את העבודות שלו. ‫-לא, זו לא הייתה הכוונה שלי.
‫אולי לא, אני בטוח ‫שהוא עשה את זה בעצמו, אבל...
‫יש לו כישרון, לילד הזה. ‫אבל הוא עקשן נורא.
‫תראו מי מדבר.
‫נכון.
‫טוב, כדאי שאלך לישון קצת, ‫אבל נתראה מחר? -כן, כמובן.
‫וכדאי שתקחי את זה.
‫זה בקבוק טוב, חבל שיתבזבז. ‫-כן, בבקשה.
‫אבל אל תדאגי לי. אני לא ‫אשתה כלום. -אתה לא צריך עוד.
‫לילה טוב, יקירה. -לילה טוב. ‫-אתה צריך לסבול כמוני.
‫הנה את. בדיוק חזרתי ‫מחדר הכושר. -באמת?
‫אתה בטח משתפר מאוד.
‫את שיכורה?
‫ישבתי קודם עם ואנס וקימברלי, ‫והיא נתנה לי את שארית הבקבוק.
‫הבנתי. אז כמה יין שתית? ‫-אני ב...
‫כוס... שלישית?
‫אתה דווקא היית הנושא החם.
‫לא ענית לשיחה שלי קודם.
‫לא, אני יודעת. ‫הייתי בעבודה בערך מ... שמונה.
‫רק שהיה לך זמן לצלם סלפי. ‫-שאתה לא הגבת עליו.
‫טסה. ‫-הרדין אלן סקוט.
‫למה את צוחקת? ‫-הכול כל כך מגוחך.
‫אני חושב שאת צריכה ‫להניח ליין הזה. -תכריח אותי.
‫הייתי עושה את זה, לו הייתי שם. ‫-מה עוד היית מכריח אותי לעשות?
‫תרזה לין יאנג, את מנסה ‫לעשות איתי סקס טלפוני?
‫תגיד לי מה היית עושה ‫אילו היית כאן.
‫את שוכבת במיטה?
‫תעצמי עיניים.
‫הן עצומות?
‫את בטוחה?
‫לעזאזל. הלוואי שהייתי שם ‫עכשיו, ויכולתי לראות אותך.
‫אתה אוהב את זה, נכון? ‫לצפות בי?
‫ועוד איך! מאוד.
‫איך ישנת?
‫טוב.
‫אבל פחות טוב מאשר איתך.
‫אני מכיר את ההרגשה.
‫בוא לכאן. ‫אני מתגעגעת אליך.
‫גם אני מתגעגע אלייך.
‫אל תגיד "גם", זה נשמע כאילו ‫שאתה רק מסכים איתי.
‫אני אוהב אותך.
‫אני אוהבת אותך.
‫טסה?
‫טס! לא, לא, לא. טסה!
‫רוברט? טסה. טסה!
‫טס! לא, לא, לא.
‫אני אוהב אותך. ‫-גם אני אוהבת אותך.
‫לא, לא, לא!
‫היי.
‫-היי.
‫מה אתה... מה אתה עושה כאן?
‫באתי לראות אותך. ‫אבל אני יכול ללכת.
‫לא.
‫אני הולך להביא את התיק שלי.
‫תעזרי לי.
‫מה הרכבת הכי מהירה שנסעת בה? ‫-יש רכבת ביפן...
‫הי. -היי. ‫-הי-הי.
‫סמית', מה קורה? מה שלומך?
‫הוא שאל אם הוא יכול להישאר, ‫וחשבתי שזה יהיה בסדר מצדך.
‫זה בית יפהפה. איפה... ‫איפה להניח את הדברים שלי?
‫אני אראה לך. ‫-מגניב.
‫אני אקרא לכם כשארוחת הערב ‫תהיה מוכנה.
‫נשמע טוב. -זה מכאן.
‫נחמד לראות שוב חיוך ‫על הפנים שלה. -זה נכון.
‫אז... ‫מצאתי את זה.
‫ואני ממש מצטער, ‫אבל ברגע שהתחלתי לקרוא,
‫לא יכולתי להפסיק.
‫את כותבת מעולה, טס.
‫ונתקלתי בדף הזה על כאב,
‫ורק רציתי להתנצל.
‫אין שום הצדקה לזה שגרמתי לך ‫להרגיש ככה. אז אני מצטער.
‫אני... לא התכוונתי ‫שתקרא את זה...
‫אני בטוח שלא. -זה די גולמי.
‫הייתי צריך לשמוע את זה.
‫במילים שלך.
‫ואני שונא את עצמי על שגרמתי ‫לך להרגיש ככה. אני מצטער.
‫תודה.
‫הסטייקים על האש!
‫אנחנו כבר באים!
‫באמת?
‫לא כדאי לתת להם לחכות.
‫מה? אני בטוחה שהם יסתדרו. ‫-בואי, אני רעב.
‫הוא באמת רוצה שאלך.
‫הוא כל הזמן מדבר איתי ‫על הכובע,
‫והגלימה וכל זה. ‫-מה כל כך רע בזה?
‫זה פשוט נראה מגוחך.
‫אתה יכול לדמיין אותי ‫בכובע והגלימה?
‫אני אפילו לא רוצה ללכת לטקס!
‫אני לא יכול לדמיין את זה, ‫אבל אני ממש רוצה לראות את זה.
‫אתה חייב לחגוג את ההישגים שלך.
‫אתה לא רוצה להביט לאחור ‫ולהתחרט
‫על זה שלא חווית את זה.
‫תאמין לי, ‫אני מכיר את זה מניסיון אישי.
‫אני אחשוב על זה. ‫-לדעתי, כדאי לך.
‫הי, חבר. ‫-היי. -הי.
‫צריך להפוך את זה, ‫אתה רוצה לעשות את זה?
‫למה לא? ‫-אוקיי. הנה. תפוס את זה.
‫זה ממש נחמד. ‫-כן, אני יודעת.
‫כולנו יחד, תחת קורת גג אחת.
‫עשית את זה כבר פעם, ‫אתה מקצוען.
‫הנה אנחנו יחד. ‫-כן.
‫טוב, לפחות, הערב. ‫-בחייך.
‫אתם תמצאו פתרון.
‫לפעמים מרחק זה דבר טוב.
‫נראה לך?
‫בכנות, אין לי מושג.
‫תראי, מערכות יחסים...
‫זה דבר מסובך.
‫הי.
‫עשיתי משהו?
‫בקושי דיברת איתי כל הערב.
‫היה לי חלום נורא עלייך ‫עם רוברט.
‫אני לא מצליח להוציא אותו ‫מהראש הדפוק שלי.
‫אבל אני כאן איתך.
‫זה בדיוק העניין.
‫אני לא יכול להימנע מהמחשבה ‫שאת אמורה להיות עם מישהו אחר.
‫החיים שלך יהיו הרבה יותר קלים.
‫יש כל כך הרבה חרא רע שאני מנסה ‫לדכא, כבר כל כך הרבה זמן.
‫הכול פשוט עולה לפני השטח.
‫ואני לא יכול לעשות כלום.
‫הרעיון, עצם המחשבה ‫שאאבד אותך,
‫זה פשוט... מאוד אפל כאן, טס.
‫למה לא אמרת לי וזהו? ‫זו כל המטרה של פתיחות בינינו.
‫כי זו מעמסה בשבילי, ‫ואני לא רוצה להעמיס עלייך.
‫אני לא רוצה להיות ‫עם אף אחד אחר.
‫אני רוצה להיות איתך.
‫הי...
‫תזיין אותי עד שתשכח ‫מהחלום הזה.
‫כל כך התגעגעתי אלייך.
‫תסתכלי במראה.
‫את קרובה? ‫-כן.
‫לא השתמשנו ‫באמצעי מניעה אתמול.
‫כן, אני יודעת.
‫אצטרך ללכת היום לבית מרקחת.
‫בכל מקרה ‫כדאי שאתחיל לקחת גלולות.
‫כן...
‫את יודעת, ‫להיות איתך בלי קונדום,
‫על בסיס קבוע, ‫זה יעבוד לי מעולה.
‫לילדים.
‫הי, הי.
‫אתם נראים במצב רוח ‫טוב יותר הבוקר.
‫כן, אני חושב שרק הייתי צריך ‫לישון טוב.
‫זו אימא. רק שנייה.
‫היי, אימא. ‫-היי, אהובי. מה שלומך?
‫טוב, תודה. מה שלומך?
‫זה בטח בקשר לחתונה. ‫-החתונה של מי?
‫של טריש? אלוהים... ‫-כן.
‫כן, וואו. זה מדהים. מגיע לה. ‫-כן.
‫ומייק הוא בחור טוב. ‫הוא ישמור עליה, תודה לאל.
‫בוא איתי, חמוד.
‫סמית'. הי, הי. תחזור לכאן.
‫ביי!
‫ביי.
‫אעשה את זה, אעשה את זה. ‫בסדר. ביי.
‫מה?
‫-אז מה?
‫אז, מה את רוצה לעשות היום?
‫יש לך הכול? ‫-כן.
‫אין משהו... שום דבר ששכחת?
‫לא, נראה לי שאני מסודר.
‫מה קרה להחלטה ‫שלא נשמור סודות זה מזה?
‫על מה את מדברת?
‫אתה לא... לא תספר לי ‫על החתונה של אימא שלך?
‫טס...
‫הסיבה היחידה שלא סיפרתי לך ‫היא כי אני לא רוצה ללכת.
‫אוקיי. למה... ‫למה אתה לא רוצה ללכת?
‫חשבתי שאתה רוצה להראות לי ‫את עיר הולדתך.
‫אני רוצה להראות לך את לונדון.
‫אני לא רוצה להראות לך ‫את עיר הולדתי.
‫אם אתה לא רוצה לקחת אותי, ‫זה בסדר.
‫אבל זה היום הגדול שלה.
‫אני באמת חושבת ‫שאתה צריך להיות שם בשבילה.
‫אילו נסעתי, ‫הייתי לוקח אותך איתי, אבל...
‫את יודעת, אני אחשוב על זה. ‫אוקיי? -אוקיי.
‫זה היה סוף שבוע טוב. ‫-עד כמה טוב?
‫ככה טוב.
‫יותר טוב.
‫אתה יכול לחזור ביום רביעי? ‫ואנס עושה אירוע.
‫אני אנסה.
‫טוב...
‫ריצ'ארד? ‫כמעט פתחתי לך את הראש!
‫מה נראה לך שאתה עושה, ‫שאתה פורץ לכאן? -לא היית כאן,
‫וטס הראתה לי ‫איפה אתה מחזיק את המפתח.
‫אתה נראה זוועה.
‫כן, טוב... אני חייב למישהו.
‫כמה אתה חייב? ‫-500.
‫אתה יכול לקחת את זה.
‫קח.
‫אבא שלי נתן לי את זה. ‫אני אף פעם לא הולך איתו.
‫והוא שווה הרבה יותר ‫ממה שאתה צריך, אז... -תודה.
‫אני אשתפר בשבילה.
‫אני אשתפר. אני מבטיח.
‫זה אמור להגן עלייך מפני היריון ‫בשלושת החודשים הקרובים.
‫החשש שלי הוא ‫שאולי את לא זקוקה לזה.
‫זה צוואר הרחם שלך.
‫אולי את לא יכולה להרות. נצטרך ‫לעשות עוד בדיקות כדי לדעת.
‫עד כמה שהייתי רוצה לעזור, ‫עד שתגיש בקשה להעברה,
‫תירשם ותתחיל ללמוד, לא נראה לי ‫שזה יהיה שווה את הטרחה.
‫ואני לא חושב שתצליח למצוא
‫את הקורסים שאתה צריך ‫כדי לסיים.
‫אני יודע. חשבתי שזה מה שתגיד. ‫פשוט חשבתי שכדאי לנסות.
‫זה רק חודשיים.
‫אחד החלומות הגדולים שלי היה ‫לראות אותך מסיים אוניברסיטה.
‫אני מניח שזה לא תמיד היה ‫ברור מאליו, נכון?
‫לא, לא. זה נכון.
‫קיבלתי מתנה בזה שאתה כאן.
‫ואני מכיר תודה על זה ‫שהיית מוכן לתת לי הזדמנות
‫ולראות אותי פיכח.
‫כן.
‫מתי זה היה?
‫זה היה בשנה א' באוניברסיטה. ‫אימא שלך, ואנס ואני.
‫לא ראיתי את התמונה הזאת קודם.
‫אתה יודע שהיא מתחתנת.
‫עם מייק? ‫-עם מייק.
‫אני שמח בשבילה. ‫הוא תמיד נראה בחור נחמד.
‫אני חשבתי שהוא קצת אידיוט, ‫אבל... אם היא שמחה.
‫חודשיים! זה יעבור ביעף.
‫הי! ‫-שלום.
‫אתן נראות מהממות. ‫-ברור.
‫תירגע, זה סודה. ‫-את... את סיפרת לו?
‫ואנס סיפר לי.
‫טוב, תיהנו.
‫אני צריכה למלא ‫את תפקיד המארחת. -אוקיי.
‫הם שמחו מאוד כשאמרתי להם ‫שאתה בא. -רק הם?
‫טוב, גם אני שמחתי.
‫יש לי חדשות רעות.
‫מה?
‫נראה שאוכל להגיע לכאן ‫רק בעוד חודשיים.
‫מה... למה אתה מתכוון? ‫כאילו, לבקר? רגע, מה?
‫מה? למה אתה מתכוון? ‫-אני מתכוון, לתמיד.
‫כאילו...
‫רגע. אתה מתכוון לעבור לכאן? ‫-אבל רק בעוד חודשיים.
‫זאת אומרת, תהיתי אם אני ‫בכלל... -אתה רציני? -אבטל...
‫אולי פשוט כדאי לבטל את זה.
‫אני כל כך אוהבת אותך. ‫-ואני אוהב אותך.
‫לא נעים לי להפריע, ‫אבל אני רוצה לרקוד!
‫בואי!
‫הנה הילד שלי.
‫מה שלומך? ‫-טוב מתמיד.
‫אני צריך לעבוד. ‫-בבקשה.
‫בואי נלך. הולכים. עכשיו? ‫-כן?
‫אתה עובר לכאן.
‫כן.
‫המרפקים שלך שוב למעלה. ‫-בחיי... טוב.
‫אתה מצפה לביקור בבית? אני כן.
‫אני מבין.
‫עצם המחשבה לחגוג את האושר ‫של אימא שלך לא נשמעת לך טוב?
‫זה לא זה. ‫-אז מה קורה?
‫אני באמת רוצה לקחת איתי ‫את טסה,
‫אבל אני לא רוצה להכניס אותה
‫לחיים הישנים שלי. ‫זה רק בית עצוב במקום עצוב.
‫היא גרמה לך להרגיש רע ‫לגבי העבר שלך, אי פעם?
‫לא.
‫הדרך היחידה בה תגלה אם אתה ‫סומך עליה, היא לסמוך עליה.
‫וטריש תשמח מאוד ‫אם שניכם תהיו שם.
‫תראה... ברצינות, חבר.
‫חתונה היא רגע ש...
‫הוא גדול יותר מכל דבר אחר ‫שאתה יכול אפילו לדמיין.
‫היא די משנה אותך.
‫ובגלל זה כולם נכשלים, נכון? ‫-לא כולם.
‫לא אם אתה מוצא את האדם הנכון.
‫אתה יודע,
‫אני מאמין שלכל אדם ‫יש שתי אהבות גדולות.
‫במקרה שלך, אלה טסה... ‫ואתה עצמך.
‫תראה לי מה אתה יודע? ‫-אוקיי. בוא.
‫קניתי לנו כרטיסים לאנגליה.
‫אל תדאגי, אימא. אני אשלם. ‫-לא, לא. אני מסתדרת. היי.
‫כל כך טוב לראות את שניכם.
‫אלוהים, טסה. יש גופה במזוודה? ‫-לא ידעתי לכמה אזדקק.
‫בבקשה. ‫-תודה.
‫איך הייתה הטיסה?
‫סליחה שזה לא יותר נוח.
‫לא ציפיתי שהבית יימכר ‫ביום הראשון. -לא, זה נהדר.
‫השארתי את המיטה שלך ‫למעלה, הרדין.
‫לא ציפיתי לישון על הרצפה.
‫זה מושלם. תודה.
‫טוב, אתם בטח תשושים. ‫אתן לכם לנוח.
‫אני אהיה בבית הסמוך, אצל מייק. ‫-אוקיי.
‫אנחנו מאוד שמחים בשבילך. ‫-תודה. אני שמחה שבאתם.
‫למעשה, אני צריכה ‫ללכת לחנות הכלות בבוקר.
‫תהיתי, תרצי לבוא איתי?
‫כן, אני אשמח. ‫-נהדר. -זה...
‫נהדר. ‫תתקשרו אליי אם תזדקקו לי.
‫אוקיי, ביי. ‫-ביי.
‫אל תיגע בדברים שלי, ‫ואל תיכנס לחדר שלי,
‫ולגמרי אל תזמין חברים, אוקיי?
‫כן, כן, כן. ‫תודה שאתה נותן לי לישון כאן.
‫טוב, אל תודה לי, ‫כי זה לא סידור קבוע.
‫כן, כן. אני יודע. -טוב, תקפיד ‫להתקשר אליי אם יש בעיה.
‫אין בעיה, הרדין. ביי.
‫מי זה היה?
‫זה היה דר רחוב אקראי, שאני ‫נותן לו לישון על הספה שלי.
‫כל ההיפסטרים ‫עושים את זה בימינו.
‫תודה. ‫-כמובן.
‫אין מה לאכול. ‫-מה אתה מחפש?
‫לא יודע. משהו אכיל. ‫עדיף כזה שאני לא צריך לבשל.
‫תראה, אולי תיקח את המפתחות ‫ותלך לסופר?
‫זה יעסיק אותך ‫בזמן שאנחנו לא כאן.
‫היי. את מוכנה? ‫-כן.
‫את בטוחה שאת לא עייפה ‫מהטיסה? -אני בסדר.
‫את לא חייבת ללכת, את יודעת. ‫-הרדין.
‫בואי, טסה. ‫בואי נעשה את זה.
‫עדיף שלא. מצטער, חבר'ה. ‫תשתו אחת בשבילי.
‫הי, גבר... בחייך.
‫את נראית מדהים.
‫זה מתחיל להרגיש אמיתי.
‫איך השמלה שלה?
‫אני לא יכולה להגיד לך.
‫את באמת לא מתכוונת לספר לי? ‫-כן, אני לא יכולה לספר לך.
‫תצטרך לחכות ולראות.
‫לא כזה אכפת לי בכל מקרה.
‫בבקשה, תגידי לי.
‫לא, אני לא אגיד לך.
‫אני כל כך שמח שבאת.
‫את המקום הכי טוב שלי, טס.
‫מה לעזאזל?!
‫ואנס! לעזאזל!
‫זה לא מה שאתה חושב. ‫-את רצינית איתי?
‫ברור שזה מה שאני חושב.
‫את מתחתנת מחר. ‫מה קורה לך, לעזאזל?
‫ואהבת חייך, קימברלי,
‫נושאת את הילד הדפוק שלך, ‫בעוד אתה כאן...
‫זה מספיק, הרדין. ‫-מה קורה לך, לעזאזל? -הרדין?
‫ואנס? ‫-כן.
‫הוא מזיין את אימא שלי! ‫-בבקשה, הרדין, תפסיק!
‫אל תצעקי עליי! את לא תגידי לי ‫מה לעשות, את יודעת.
‫בדיוק זיינו אותך ‫על הדלפק כמו זונה.
‫אל תדבר ככה לאימא שלך!
‫לך תזדיין!
‫מי אתה שתגיד לי מה לעשות? ‫-אתה באמת רוצה לדעת?
‫לא, כריסטיאן, בבקשה, לא. ‫-הרדין! זה מספיק, הרדין!
‫תפסיק, תפסיק. ‫-הרדין, בבקשה, תפסיק! -תפסיק!
‫בבקשה, הרדין.
‫הרדין, זה מספיק! זה מספיק!
‫די! זה מספיק.
‫את מתחתנת מחר. שכחת?
‫מי עושה דבר כזה? ‫מה תגידי למייק?
‫הרדין, כריסטיאן ואני...
‫הוא... ‫-מה?
‫זה לא כל כך פשוט.
‫בוא נלך. ‫-טסה, לא. -בוא נלך.
‫את בסדר?
‫זה בסדר.
‫זה לא בסדר.
‫בבקשה, אל תעזבי אותי אף פעם. ‫-לא, לעולם לא אעזוב אותך.
‫למרות שאת גיבורת על בעיניי, ‫את עדיין אנושית.
‫מייק ריצ'ארדס, ‫האם אתה נושא לאישה
‫את טריש דניאלס, לטוב או לרע?
‫כן.
‫באמת שכן.
‫אני שמח להכריז עליכם ‫כעל בעל ואישה.
‫הרדין... ‫-אין לי מה לומר לך.
‫בחייך... ‫-תעזוב אותי!
‫אתה רוצה עוד סיבוב, זקן?
‫אם זה מה שצריך, כן.
‫יש בר במלון. ‫-בר דפוק?
‫הוא במורד הרחוב. ‫אחכה לך שם.
‫אני יכולה לבוא, אם אתה רוצה.
‫אבל כך או כך, ‫אני חושבת שאתה צריך ללכת.
‫אני מניח שאת לא צריכה לספר לה. ‫-כן. היא יודעת.
‫אני אלך לשבת איתה, אבל אם ‫משהו ישתבש, בוא ותמצא אותי.
‫אני מופתעת לראות אותך כאן. ‫-כן.
‫אני חוששת שלא אוכל להמשיך ‫לכעוס כמו שאני כועסת.
‫תאמיני לי, אני כועסת.
‫אבל מה לעשות? ‫אני אוהבת אותו.
‫ואני אוהבת את החיים שאנחנו ‫בונים יחד,
‫ואני אוהבת את סמית'.
‫רצית לדבר, בוא נדבר.
‫אני יודע שאתה מרגיש נבגד.
‫אני רוצה להסביר את מעשיי.
‫אבל אני באמת לא יודע ‫מאיפה להתחיל.
‫אני מניח שבזה סיימנו. ‫-תראה, תקשיב.
‫אתה כל כך חשוב לי ולאימא שלך. ‫-אתה רציני?
‫עכשיו אתם רוצים להציג סוג ‫של חזית אחידה? לעזאזל עם זה.
‫לא היית כועס כל כך, ‫אם לא היה אכפת לך.
‫את יודעת, הלוואי שיכולתי ‫לומר שאני מופתעת...
‫אבל אני לא.
‫יש להם עבר משותף.
‫כזה שאני לא מנסה להתחרות בו.
‫התכוונתי לספר לך ‫לפני המון זמן,
‫אבל אימא שלך לא רצתה...
‫מה לספר לי?
‫הרדין הוא הבן של כריסטיאן.
‫זין!
‫אתה... מה לעזאזל?! ‫-אני כל כך מצטער. -לא!
‫אני מצטערת,
‫אני צריכה ללכת.
‫- המשך יבוא... -