Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Official YIFY movies site: YTS.MX
TILL MINNE AV OZGUR BAŞARAN…
ORTAKOY SEMESTERBY
Deniz?
-Har du det, mamma? -Ja, det har jag.
Ta ut de där ur bagageutrymmet.
-Välkommen, frun. -Tack. Hej.
Asli är här! Jag kommer strax!
Deniz.
Hej! När kom du hit?
-Lilla fågeln! -Hördu!
Kom inte in så plötsligt!
Jag har sett allt. Jag bytte dina blöjor.
Jaså? Men det har förändrats. Vill du se?
Deniz, är du knäpp? Vad fan gör du?
Du! Vart ska du? Balkongen.
-Städa du. Jag ska simma. -Vad? Tränar du inför olympiaden?
Fröken Asli.
Vad är det där med "fröken"? Du har verkligen vuxit upp!
Titta på dig. Skägg och allt.
Kinderna är också borta. Hur ska man kunna nypa i dem nu?
Jag gillar det jag ser. Riktigt coolt.
Hej svejs.
"Hej svejs?"
Du blir svår att tas med.
-Mamma Handan! -Älskling!
Välkommen!
-Jag har saknat dig. -Jag har saknat dig med.
Jag vet att hon tar sån tid så jag tittade förbi.
Så snällt. Din solbränna är så fin.
-Medan jag väntade på dig… -Jag är klar. Kommer strax.
Är du kvar?
-Får jag inte hälsa på vår gäst? -Jodå. Försvinn nu.
-Okej, berätta. Hur gick din examen? -Vi får väl se.
Kylen är tom.
Jag letade efter vatten.
Hur gick ditt slutprov?
Bra, ingen fara.
-Jag är nog inom topp 100. -Topp 100?
Vi får se, va?
Du får full pott, va?
-Herr Murat! Välkommen! -Titta på snorungen som kallar mig "herr".
Jag trodde knappt att ni skulle komma.
Deniz skulle göra sina prov först.
Engelska.
Strunt i det nu.
Visst. Det är väl det han är bäst på?
Strunta i proven, strunta i betygen.
Det är bara språk. Du lär dig det till slut.
Zeynel. Hur mår Zeynel?
Pappa mår bra. Vi pratar inte så mycket med min mor.
-Kom förbi så vi får prata lite. -Okej.
Vad gör vi med Deniz? Hans coola attityd, han går ner i vikt, han blir längre.
-Han var för tjock för att springa. -Han var som Pacman.
Det känns som igår.
Han var då beslutsam.
-Han blev längre. -Så bra.
Be din pappa hälsa på. Vi kan grilla.
Okej.
Du har gått ner mycket i vikt. Hur är läget?
Som vanligt. Du då?
Det flyter på.
Coolt.
Tänk inte ens på att behålla min keps. Den var dyr.
Är det där Deniz?
Fråga inte. Han simmar som ett proffs.
-Deniz? Varför håller du på så här? -Han har blivit simmare.
Har du haft sex än? Har du det?
Nej.
-Ni, då? -Så klart.
Jag stack henne som ett bi.
Du, Pinar har faktiskt frågat om dig.
Påminner han inte lite om Serdar Ortac?
Jo, som "Serdar Ortac möter en guldfisk".
Ge Serdar Ortac en orange jacka så ser de likadana ut.
-Du borde stå på scen. -"Guldfisken Serdar."
Ni pratar för mycket.
Går det bra, kompis?
-Ja. -Oj.
Din engelska är väldigt bra.
Precis vad jag har sagt till läraren. Men, du vet…
Vad har du för planer, då?
-Planer för vad? -För sommaren.
Jag ska väl simma.
-Ja, din syster sa det. -Tro inte på det, då.
Och vad är dina planer?
Tråkiga saker. Ligga vid poolen, äta Bekirs motbjudande hamburgare,
träffa idioten Ozgur och de andra. Likadant varje sommar.
I år blir det kanske annorlunda.
Varför det? För att du är längre?
Deniz, har du lärt dig simma?
-Sluta, du dränker ungen! -Vilken unge? Han är ju längre än jag!
Jättekul!
Ett, två…
-Det var jättekul… -Tre!
Ni är dödens, båda två!
Stå kvar och ta det som en man!
Kom hit!
-Vad ska du ha den till? -Vi ska träffa tjejer.
-Du gillar sommaren. -Ställ det på bordet.
-Vad är det här? -Vi går på diet.
-Hela familjen? -Ja!
Ebru! Maten är klar.
Var är hon?
Inte vet jag.
-Jag sticker. -Vänta. Ta ut soporna.
-Mamma, du ger mig allt jobb. -Sluta gnälla.
Var hemma klockan ett, okej?
-Säg det till din dotter. -Jag ska.
Kom inte hem var och en för sig.
-Du åt inte ens middag. -Deniz!
Jag ska döda dig, din jäkel!
-Ebru! -Mamma, han låste in mig i badrummet.
Jag har bankat på dörren i evigheter. Ingen hörde!
-Vattenmelon? -Nej!
Oj, du var opportunistisk.
Jag hatar det här. Varför måste vi vänta på dem?
De ändrar sig aldrig.
Eller hur? Visst.
Asli, hej!
-Var har ni varit? -Varför är du otålig? Här är vi ju.
-Tack Gud. -Ebru, då?
Gissa.
Det dröjer innan hon är här.
-Jag sa detsamma om dig, men… -Vad gäller det…
Här är jag. Jag är så sen, förlåt. Det var på grund av min dumma bror.
Deniz? Kommer du?
-Jag väntar på Ahmet. -Okej. Fantastiskt.
-Klockan ett, på stranden. -Vi får se.
Jag rör inte det där.
Deniz, ska vi spela bordsfotboll? Deniz!
-Vad? -Bordsfotboll, sa jag.
Deniz.
Deniz, Kocero, har du ett ögonblick över?
-Hej. -Hur gjorde du med Ozgur?
Hans far ringde. Han gav mig de här.
Fan! Såg Hasan ölen?
-Jag vet inte. Är Ebru inte här? -Hon kommer. Hur är det?
-Hon skulle visst till apoteket. -Nattapoteket, alltså?
-Vänta lite! Är Ebru oskuld, Deniz? -Stopp nu!
-Hon kan väl säga att hon ska ligga? -Han får berätta.
-Hon hänger väl med Kaan? -Resat, lägg av.
Det är okej.
Vad är det? Han vet ju om dem.
Du är bäst. Du är toppen. Min polare. Njut av den här.
Ozgur, visa mig din mest björnlika pose.
-Asli, ta en bild. Kom igen. -Så där.
Okej, jag tar den nu.
Den här blir nog bra.
Ozgur ska gå och kissa.
-Vem följer med? -Jag.
Hörni.
-Resat? -Är det så uppenbart?
-Man ser det direkt. -Men han har inte bjudit ut mig.
Varför ska han fråga? Världen går snart under, men du väntar på honom.
-Ni är schyssta. -Det har du rätt i.
-Och du är med Emre? -Aldrig i livet.
-Och kanske… -Med vem då? Pelin, kanske?
-Apotekarens kompis? -Burak tittade inte ens åt dig.
-Jag vet, men om han gör det? -Då hittar han nog inget där.
-Oj! -Och du kollar inte in honom, va?
Är det fel? Alla känner honom.
Alla tjejerna här.
-Så fint. Gulligt. -Jag känner honom inte. Det är säkert.
Håll tyst. Ska vi fixa ihop dig med viktigpettern?
Allt handlar om pojkar för dem. "Är det okej för henne, vill hon vara med honom?"
De har glömt dem om två månader.
-De kanske inte glömmer varandra. -Kom igen, Deniz. Är du så naiv?
Jag vet inte, skulle du glömma din första?
De kanske vill glömma dem.
Dessutom är hela oskuldsgrejen väldigt irriterande.
Har man inte gjort det än så har man inte.
Applåder, bravo! Ska de få en medalj eller nåt?
Jag tycker inte det. Vem gör det?
-Kadir. -Vad? Vänd dig bort.
Vem skulle tro på det? Nån godtrogen.
Jag förstår. Det är korkat.
Det är ju inte någons första ligg.
Jag är osäker på Oya, men Pelin förlorade oskulden för längesen.
Ebru lär svika mig i sommar. Det är ganska uppenbart.
Ebru sticker så fort hon hittar nån.
-Och du, då? -Titta inte. Jag är inte färdig!
Förlåt.
Är du inte ihop med nån?
Nej, men jag säger inte allt det här på grund av det.
Så fort såna som de hittar nån blir de hela deras värld.
-Det anser i alla fall jag. -Oj!
Vad? Jag har sett såna förut.
Det är precis vad jag sa.
-Tack. -Oj, Asli! Umgås du med småbarn?
Då skulle jag ju umgås med dig.
Asli skjuter och sätter den i övre hörnet! Hon gör mål!
Okej. För mig kommer persikor först,
sen vattenmeloner, och plommon kommer trea.
Ja för fan, plommon!
Och jag sätter plommon på tredje plats.
Meloner först, äpplen och jordgubbar som tvåa.
Vad säger fru Asli?
Jag vet vad jag gillar. Fikon, om och om igen.
Fikon är okej, men…
-Varsågod. -Ösgür, kasta inte de där.
Så länge det finns persikor är till och med dess kärnor pråliga.
Visst. Ge mig den där.
Ge mig den.
Han vet inte hur man röker, stackaren. Och han säger inget.
Åh, Deniz.
Nej, jag har fått nog.
-Ska vi ge oss av, då? -Ja.
Ebru?
-Vi är inte hennes skötare. -Var är hon?
-Han kan vänta. Han gör ju inget. -Asli, jag fryser. Jag tar på mig.
-Kom. -Visst, sätt på den.
Du, Deniz? Ge Ebru det här. Hon kan läsa det när hon saknar mig.
Okej.
-Men läs det inte, okej? -Okej.
Vi ses sen.
Resat, hörni…
Vad är planen för imorgon?
Vi åker till stranden tidigt.
Tidigt? Jag vill slippa alla föräldrar. Jag är inte på humör för dem.
Jag håller en plats åt dig, tidigt.
Vet du vad? Du är en tiger, du är nåt speciellt, mer än en människa!
-Vi ses då. -Jag är nån sorts odjur.
"Vem skulle inte bli betagen en sån här kväll?", sa poeten.
Deniz, kom nu!
Vi ses, Burak.
Ha det så kul.
Det här är från Asli.
Gå.
-Vem är Burak? -Kaans vän.
Vem är Kaan?
"Vem är Kaan?" Sluta prata och börja gå.
Min käre pojke?
Mamma?
-Mamma? -Du ser ut som en hummer.
Har du ens ätit nåt?
Vad är klockan?
-Vi borde ha på yoghurt. -Det funkar aldrig.
Okej då. Att inte somna i solen kanske funkar?
Det vore toppen. Vänta.
-Mamma, rör det inte! -Koray!
Solstolarna är lediga. Sätt er där.
-Hej, kära Handan! -Hej, älskling.
-Hur är det? -Bra, upptagen med honom.
Oj!
Titta på dig. Vad har hänt med dig? Rödbetan!
Ahmet och jag cyklade lite.
Det är ingen fara.
-Vart ska ni nånstans? -Till klipporna, mamma.
-Akrobatik och allt. -Mamma, vad pratar du om?
Det är som akrobatik.
Vore det så hemskt att bara stanna hos mig?
Det är okej, mamma.
-Ja, det är det. -Därför åker vi dit.
-Det är inte säkert där. -Vi ska inte dyka, mamma.
Det ska vi inte.
-Vi dyker inte. Ingen fara. -Kom nu.
Deniz? Vad ska du göra? Du kan hänga med om du vill.
Var inte dum.
-Vad? Låt honom följa med oss. -Då har vi honom på halsen sen.
-Igår väntade han utan att klaga. -Var då?
När jag spelade bordsfotboll. Mamma, det går bra. Kom.
Deniz. Häng med.
Jag är helt slut.
Titta inte på mig. Det var Asli som frågade honom.
Vad har han gjort dig? Låt honom vara.
-Vad exploderade i ditt ansikte? -En bomb.
Min syster är en kul tjej. Hon är precis så här hemma.
När pappa lärde henne att stryka…
Deniz, håll käften.
-Hon brände strykjärnet. -Hur då?
-Hon strök sladden. -Det var ju en olycka, så klart!
Varför lär dig din far att stryka?
Vi är en skräddarfamilj. Nån måste utföra den sista strykningen.
Håll käften!
-Han är kul. -Strunt i honom. Han är klängig.
Det här är för utmattande!
Sluta gnälla, Oya.
Vi borde ha stannat på stranden.
Vi tvingar ju inte dig att följa med! Du är väldigt irriterande.
Hur lyckades du bränna dig så där?
-Jag solade men hade ont om tid. -Oj, en riktig skämtare!
Jag svettas som en gris.
-Ska vi hoppa i? -Nej, vi behöver inte hoppa i.
-Fegisen här är rädd! -Som om du skulle dyka i!
Tvinga ingen. Vill man hoppa i gör man det.
Jag är också lite tveksam. Hur gjorde vi förra året?
Vi var ju höga då.
Vi är högt upp. Titta.
-Det sa jag ju. -Öl?
Jag vill också ha en.
Mixi. Ge plats. Mixi.
Var inte en sån tråkmåns! Vi hoppar i. Okej?
Nej, jag ska nog sola mig lite.
-Jag kommer sen. -Var inte löjlig.
Tog vi oss ända hit bara för att sola?
Kolla på det där.
-Svårt att klättra upp igen. -Glöm det.
-Det krävs mod. -Hon dök inte förra året.
Var det mitt fel?
Deniz!
Vad gör du? Har du blivit galen?
-Vad är det? Jag hoppade i. -Är du oskadd?
Jag är okej. Toppen.
-Kocero. -Herregud!
-Klättra upp till höger. Rakt fram. -Simma dit.
-Bråkmakare! -Han kan simma! Kom igen!
Jag sa till honom att inte följa med!
-Deniz! -Jag tog dig innan du föll!
Jättekul!
Deniz, var försiktig!
-Klipporna är vassa. -Okej.
De är här!
-Mixi, kom igen! -Lycka till, kompis!
-Asli, kom. Vi ger oss av ihop. -Du behöver inte mig.
Deniz, varsågod.
-Kom igen, Asli… -Ebru!
-Kom! -Fort, låt honom inte vänta.
Men vänta, det gillar väl du, eller hur?
Okej.
Herregud.
De är idioter allihop.
-De svansar runt killarna. -Runt vilka?
Kaan och hans kompis, så klart.
-Burak? -Kanske. Jag vet inte vad han heter.
Burak.
Din syster ville träffa dem här. Hade jag vetat det hade jag inte kommit.
-Hoppa, kom igen. -Hoppa!
Jag vet inte vad pojkarna är så i gasen för.
-Hoppa ner! -Kom igen.
De bråkade, men nu hoppar de i som pingviner.
Hur var vattnet?
Det var skönt.
-Lite mycket vågor. -I havet?
Var det vått?
-Asli! -Asli!
-Kom igen, då! -Kom igen!
Kom igen! Asli!
Asli!
Bara titta på dem! Ofattbart.
Du har visst blivit en storrökare.
-Ska du inte följa med dem? -Varför skulle jag göra det?
De lämnade allt hos oss. De jävlarna. Då får vi bära tillbaka allting.
Gav du din syster lappen?
-Ja. -Då fattar du. Det här händer efteråt.
Jag förstår inte.
Läste du inte lappen?
Du bad mig låta bli.
Jag borde lämna allt här och låta dem hämta det. Jag är inte deras packåsna.
-Jag kan bära det. Det är okej. -Deniz, kom igen. Är du…
Vi borde ha på nåt på det, annars blir det blått.
Och du sitter fortfarande i solen. Bra jobbat.
Herregud. Och du som sa att du bara hade solat halvvägs färdigt.
Lägg dig ner.
Vi täcker över dig.
Du är röd överallt, Deniz.
-Nu har jag blivit gul. -Ja.
Vad vill du bli som vuxen?
Till att börja med vill jag inte bli som min pappa.
Jag vill inte bli utmattad som vuxen.
Jag vill inte bli som min mor.
Hur är det, då?
Jo, alltså… Jag vill inte bli blåst av en skitstövel.
Och jag vill inte starta en familj och sen bara överge dem.
Jag menar allvar.
Bra. Den passar dig.
Visst, säkert. Det tror jag nog.
Skrämde dig höjden eller hoppet?
Då är du rädd för båda.
Och du hoppade i utan att tveka. Bra gjort.
Jag skulle vara rädd om det var på natten.
Räknas det?
Idiot.
Vad skulle du göra om du inte var rädd?
Vad menar du?
Skulle du följa med dem?
Vad?
Kom. Jag vill visa nåt.
Vart ska vi?
Kom nu.
Ja, kom igen.
Titta.
Det är otroligt.
Oj, så vackert.
"Fikon, om och om igen." Eller hur?
A1, B1, B2, B6.
-Järn, fosfor, klorid. -Oj, så hälsosamt.
Ja.
Det stod i en bok.
-Biologi, årskurs nio? -Nej, inte i nionde klass, lugn nu.
Du har ett vackert leende.
En rödbeta med ett vackert leende.
-Jag? -Du.
Det stod i en bok, lite hjärngympa.
-Vad gör du? -Blunda.
Och föreställ dig att du skalar fikonet.
Ta och blunda nu.
-Det känns konstigt. -Blunda. Nu leker vi den här leken.
Okej.
Tänk dig nu…
Var börjar du skala fikonet?
Och sen… Vilken del har du kvar i handen?
Och vad är det sista du skalar bort?
Hur låter det?
Titta inte.
Ta en tugga.
Hur smakar det?
Gott.
Ta en tugga till.
Förlåt mig.
Fan, nån kommer.
-Asli, spring! Nån kommer! -Vad fan?
Asli, spring!
Vänta, ta det lugnt.
Lugna dig, rödbetan!
Varför springer vi just nu?
Jättekul!
Jag trampade nog i skit!
Deniz, nu räcker det! Det räcker! Ingen jagar oss!
Vad fan sprang vi för?
Asli? Var har du varit?
-Det angår dig inte. -Vi bad ju dig att följa med, eller hur?
Jag leker inte med pojkar jag inte känner.
Jaså? Då missar du mycket, gumman.
-Jag räddade dig från dem, är det så illa? -Tack så mycket. Jag går hem.
Okej, då. Disco ikväll?
-Jaså, ska du också gå? -Mixi, du gör det här till en stor grej.
Jag går med Deniz.
-De släpper inte in honom. -Då går vi nån annanstans.
Ta det lugnt. Vänta, jag kommer.
Hördu. Säg inget till pappa, förstått?
Vi får väl se. Asli! Vi ses!
Okej! Okej, jag kan gå! Titta på mig! Jag ber om ursäkt!
Det var inget. Han hade sig själv att skylla. Ni kom i onödan.
-Ha en trevlig kväll. -Vi ses.
Hörni, allt är okej, kom igen. Vi kan fortsätta festa!
Kom igen!
Resat, Asli.
Har ni era leg?
Vi löser det.
Din flickvän är bra på att dansa.
Tack ska du ha.
Deniz, följ med mig, är du snäll. Kom nu.
Ursäkta mig.
-Du missuppfattar det! -Vad då?
-Hur kan jag missuppfatta en kyss? -Hör på!
Vad försöker du säga?
-Gå och kyss vem du vill! Dra åt helvete! -Lyssna på mig!
Ebru!
-Okej. -Skitstövel!
Han kysste tjejen mitt framför ögonen på mig!
Ebru, han är väl inget att ha? Han förtjänar inte dina tårar.
-Dessutom är han en bonnläpp! -Överdriv inte!
Det gör jag inte. Och du förtjänar bättre. Såna killar är ändå värdelösa.
Herregud! Asli, titta.
Det är ju inte som att jag ska gifta mig med honom!
Gör inte det. Tänk om en typ som Burak dök upp på ditt bröllop.
-Skulle Burak vara där? På bröllopet? -Jag kommer då inte.
-Burak, där? -Ja.
Vänta lite, berätta hur Burak skulle hamna på mitt bröllop.
Svägerska!
Gå fram till fönstret, frun!
Svägerska!
Hördu!
Svägerska!
-Varför inte ringa henne? -Hon kommer inte ut.
Svägerska!
Svägerska! Gå fram till fönstret!
Hördu…
Hej.
-Hur är läget? -Som vanligt.
-Hur har ni det? -Vi har det bra.
Toppen. Jag kommer tillbaka.
-Vad gör du? -Vill du ta en titt, Resat?
Det där kändes nog!
Hur är läget?
Jag skulle säga som vanligt.
-Gör det fortfarande ont? -Inte så mycket.
Självklart gör det ont, men inte så mycket.
Deniz, hur ska du ha det? Bestäm dig.
Det gör ont.
Kom hit, då.
Hej.
Hej. Har vi träffats?
Du hette väl Asli? Jag heter Burak.
Han och jag redan har träffats. Förresten, ni passar jättebra ihop.
Deniz är som en bror för mig.
-Du borde överväga det. -Han är din, om du gillar honom så mycket.
Visst. Vad är priset?
-Han är dyr. -Asli!
Vad då? Det var ett skämt. Deniz, vart ska du?
-Till Ebru och gänget. -Hon kommer. Vänta.
-Är du Ebrus bror? -Ja, tyvärr.
Då är vi grannar.
Men vi har aldrig sett dig här förr.
Aldrig?
Huset finns där, men så fort jag är där får jag klagomål.
-Från min pappa, alltså. -Lägg av. Är din pappa föreståndaren?
Inte vet jag. Kanske. Du får väl passa dig.
Vi gör inget speciellt. Vi har bara kul.
-Du är också välkommen, grannen. -Tack.
Hur mycket vill du ha?
-Försöker du alltid köpa allt? -Om du säljer, ja.
Det gör hon.
Burak är visst också här.
Och pratar med din lillebror.
-Och var svinet, din kompis? -Läste du hans brev?
Fan ta honom.
Asli, jag tar ett dopp.
Du, vad heter han som är med Ebru?
Ozgur. Ozgur.
Ozgur, ska vi spela volleyboll?
Kom igen, hörni!
Där satt den!
Bra jobbat!
Hitåt, passa till mig.
Kom igen!
Deniz! Stanna där bak.
Emre! Resat!
Du är jättedålig. Jättedålig!
Kom igen!
Fokusera på matchen!
Asli.
Vi ses.
Hur är det?
-De är irriterande. -Lagen var ojämna, därför åkte vi dit.
-Ebru, vänta. -Se på laget. Vi hade Deniz.
-Vänta. Hör på. -Jag tog den enda poängen, men ändå…
Du har rätt. Vårt lag var svagt.
Vad är det?
-Rädda din syster, Stålmannen. -Kom igen, He-Man, du har kraften.
-Okej. -Slå till honom.
-Ropa på honom. -Slå in skallen på honom.
-Vet du det? -Nej.
Annars hjälper vi dig direkt.
Jag vänstrade inte.
Tror du att du är stark för att du är lång?
Det är okej.
-Låt honom vara. -Det är okej.
Kom igen då, nu kör vi!
-Nej. Kom nu. -Nej, han borde göra det.
Dra inte undan handen. Ge honom stryk.
Snälla, Ebru, snälla du.
Du kommer alltid att vara en förlorare.
Deniz? Vad i helvete? Mobbar ni ett barn?
-Vad i helvete gör ni? -Vi skämtade.
Är det här ett skämt?
-Okej, sluta gråta. -Dra åt helvete!
-Deniz. Jag kan skälla ut dem igen. -Ebru, gå.
Snälla du, var inte ledsen. Deniz?
-Ge dig av. -Vad är det?
-Det är okej, Asli. -Vad fan har hänt?
Min pojke?
Ska du inte äta nåt?
Ni borde be Deniz om ursäkt, bara så att ni vet.
Vi gjorde ju inte nåt.
-Är du säker på det? -Ja.
Tänk efter igen.
-"Jag kan inte börja gå helt ovetande." -Emre, vad fan?
Jag ber om ursäkt.
-Vad står på? Vad är det? -Inget.
Du bryr dig väl inte om de där idioterna, va?
De är bara skitstövlar. Faktiskt.
Okej.
Det här är den första.
-Lägg den där så tar jag den. -Ja, ja…
Hördu, har du lust att hänga med till Kiraz ikväll?
-Kiraz? -Ja. Levande musik, hela paketet.
-Kanske. -Jag väntar på dig.
-Burak, låt oss spela färdigt. -Okej, jag kommer.
Du vill alltså förlora?
-Du vill att jag ska… Fan! -Gud!
-Pratar vi inte längre med varann? -Jo.
-Ignorerar du oss? -Självklart inte.
Var är Ebru, Deniz?
Hon skulle göra en grej med mamma.
Hela familjen ignorerar oss.
Asli, dina grejer är här. Vi åker nu.
Okej!
Vill du åka till Kiraz ikväll?
Kiraz. Okej. Visst, vi kan åka dit.
Vore det inte bättre om du tar av dig tröjan?
Jag sticker nu.
Ta ut soporna.
Jag sa att jag sticker, och du pratar om sopor.
-Ebru kan ta ut dem. -Varför det? Följer Ebru inte med dig?
Vart ska du, snygging?
-Jag ska hänga med Ahmet och killarna. -Det är bra. Du måste veta din plats.
Var hemma senast klockan ett!
Mamma, han tog av pappas parfym.
-Du skojar. -Han måste ha tagit hela flaskan.
-Deniz? -Hej.
-Hur är läget? -Bra.
Är du ensam?
Tja, jag… Du känner ju Ebru.
-Hon kommer sent för… -Visst.
Typiskt.
Vi går in. De kommer senare.
Då går vi.
Grannen!
-Burak? -Kom bort hit.
Slå er ner. Hur är läget?
-Bra. -Bra.
Vad vill ni ha?
-Öl. -Inte öl.
-Jag har nåt bättre. Jag fixar det. -Okej.
Det här är min väns hus. Ibland är jag här.
Burak, din tur!
Är de också onda ögon?
Har det gått olycka i detta med?
Vad du än gör
Så är synden min
Är de också onda ögon?
Har det gått olycka i detta med?
Vad du än gör
Så är synden min
-Hur är läget, kompis? -Som vanligt.
Jag mår också bra, tack.
Vi måste prata.
Jag vet inte var Ebru är.
Jag vill prata med dig, inte henne.
Kom igen.
Jag får inte tag på din syster. Hon säger att jag bedrog henne. Sen var det slut.
Gjorde du det?
Tja, alltså…
Lite grann. Det var ingen stor grej.
Varför är kvinnor så där?
Förstår du dig ens på dem? De är väldigt komplicerade.
-Ja. -Eller hur?
Ebru är din syster. Men…
-Ebru är komplicerad. -Va?
-Ebru är komplicerad. -Det stämmer!
Jag ser dig som en bror. Kan du hjälpa mig?
Kom igen, kompis.
Deniz. Ska vi röra på oss?
Ozgur och killarna svek oss totalt.
Glöm dem. De hade kommit om de hade velat.
Precis! Vi är nöjda med det vi har. Men tyvärr saknas Ebru.
-Har ni tänkt på vår situation? -Vilken situation då?
-Vet du att han vill försonas med Ebru? -Och?
Du kan väl göra mig en tjänst, va?
Ge mig det där.
Du har betett dig som en skitstövel mot henne.
Riktigt illa.
-Om du är snäll, kanske… -Mitt hedersord!
-Okej, ta det lugnt. -Jag blev upphetsad.
Okej, då kanske det finns ett annat alternativ.
-Är det kanske döden? -Jag behöver ingen hjälp av er.
-Jag bjöd inte med nån annan. -Vad?
Jag berättade bara för dig om ikväll.
Tror du att det här är ett hotell, Deniz?
Vad funderar du på?
Inget.
Omöjligt. Världsrekordet är på tre sekunder.
-För vad? -Världsrekordet i att inte tänka på nåt.
Alla är nog inte honor.
-Jag kollar en sista gång. -Okej.
Han visar sig vara dykare. En riktig skrytmåns.
Men jag faller inte för sånt.
-Det är nog bäst för dig. -Jag vill inte ha med honom att göra, men…
Men vad?
Vad är det du vill höra?
Vad krävs för att charma dig?
Vilken Casanova!
"Vem ska vi charma idag, pojke?"
"Charma", säger han!
-Vad händer här? -Vem charmar vem?
Inget. Luft, vatten, jord.
-Eld. Glöm inte den. -Eld.
De här kan också hålla igång elden. Kärlekens eld. Afrodisiaka.
Lämna lite åt mig.
-Läckert, va? -Ja.
-Gillar du dem? -De är goda.
Lugn, cowboy.
-Varför? Du kanske fångar mig. -Det kanske jag inte gör.
Då går du miste om nåt.
Tur att vi har handskar med oss. Annars skulle taggarna sticka oss.
Ska vi inte hämta Ebru och gänget?
De bråkar nog igen. Jag är inte på humör för det.
Hon lär tjata på mig: "Varför fick inte jag följa med?
Varför lämnade du mig här?" Jag orkar inte med det.
Du borde ha tänkt på det när du lämnade kvar din syster där.
Okej, kom så åker vi.
Kom igen.
Okej, Dusty.
Ebru?
Kaan, sluta.
Helvetes jävlar!
De har alltså blivit sams.
-Varsågoda. -Det är inte världens undergång.
Jo, för mig. Kommer jag inte in dör jag.
Asli, du borde inte snacka. Du har nog högst betyg.
Hade de inte bråkat?
Vi återförenade dem. Tyvärr.
Verkligen?
Ni klarar er nog allihop.
Asli gör det. Jag är osäker på oss. Hur länge har du kvar?
-Jag har två år till. -Oj. Då snackar vi om tre år.
-Universitetet känns onödigt. -Vad ska du göra istället?
Vi har pluggat länge.
-Får gymnasister jobb? -Ja, men vill man ha de jobben?
-Gör college att allt är säkert? -Där finns pengar, Kocero.
Gå ni på college, så får jag se sen.
-Besserwisser. -Visst?
-Han borde få stryk. -Det försökte du väl med?
Deniz.
Asli, din kille kommer.
Ozgur! Lägg av!
Vad i helvete?
-Är det roligt? -Ja.
-Sluta skratta. -Jag bjuder på det här.
-Säkert? -Jag kommer med mer.
-Tack. -Tack ska du ha. Tack.
Asli, vi går nu.
-Asli, vi går. Hej då! -Vi ses.
-Kom nu.
-Hej då. -Hej då.
Klockan är nästan ett. Borde inte vi gå?
Nej, vi bör inte lämna Ebru ensam. Fortsätt.
Här ska ni få se!
Deniz? Kan jag få en kopp kaffe?
-Kaffe? -Ja.
Låt oss inte säga "kaffe", utan "du är full."
Okej.
-Okej. Nu kör vi. -Jag är inte så bra på det här.
Stå här.
Vänta, jag behöver nåt uppiggande.
-Varsågod. -Här är dina.
-Jag tar de röda. -De röda?
Ja.
Inte illa alls. Men det var bara tur.
Förbannat!
Med flickvännen han träffade förra veckan.
Inte en chans.
-Vi är framme. Håll den här. -Visst.
-Tack för ikväll. -Det var så lite.
Okej, då.
-Hej då. -Hej då.
Du, kompis?
Ska vi hänga lite hos mig?
Kom nu.
Försöker du döda oss?
Det kanske är precis det motsatta.
Du blir mer levande.
Gränslöst. Oändligt.
Hela vägen till slutet.
Till exempel - mina föräldrar byggde huset, men jag bor här.
Morgondagen kanske aldrig kommer.
Du kanske dör, redan i morgon.
Vet du, om jag dör skulle nog inte Ebru bli upprörd alls.
Hon skulle bli upprörd.
Hon skulle vara upprörd i ett par dagar, sen skulle hennes liv gå vidare.
Tiden får en att glömma.
Deniz.
Vad är det mellan dig och Asli?
Hon släpper dig inte ur sikte. Nästan som en handväska, eller hur?
Det pågår nån sorts dans er emellan. Eller hur?
Pratar du om ikväll?
Nej, det där var bara för att förarga killarna.
De hade slagit vad om nåt.
Berättade Asli om det?
Asli är en söt flicka.
-Hon är söt. -Asli är söt.
-Och du, då? -Jag är också söt.
Fattar du?
Så ni kysstes.
Ingen riktig kyss, men jag kysste henne.
Vi kan kyssas, och vi kan gå längre än så.
Din syster har gått väldigt långt.
Är ni ihop nu?
Deniz, du tar det på för stort allvar. Jag vet inte.
Släpp det.
Där är den.
Jag skämtar. Kom igen. Här.
Fundera inte för mycket på det. Det spelar ingen roll.
Ta det lugnt.
Jag släpper det, men jag kan inte ta mig samman.
Räknas det?
Så klart det gör!
Vi oroade ihjäl oss!
Jag visste inte vad du höll på med! "Är du levande eller död, var är du?"
-Hör du vad jag säger? -Jag hör, mamma.
-Murat, tänker du inte säga nåt? -Vad ska jag säga? Det är löjligt.
-De är barn. Vi höll på så där. -Det gör du fortfarande.
Vad menar du?
Komma hem på morgonkvisten. Han ser dig göra det.
Jag önskar att de andra hade stannat kvar där de kom ifrån. De borde ha stannat där!
-Hur står det till, Deniz? -Som vanligt.
Vad är det?
Som vanligt. Hur mår du?
Normalt.
Är nåt fel?
Nej då. Jag har beställt mat.
-Ska du inte fråga mig? -Fråga vad då?
"Är du hungrig? Vill du ha nåt?" Såna saker.
"Är du hungrig? Vill du ha nåt? Såna saker."
Det här är riktigt gott.
Bekirs motbjudande hamburgare.
Njut av den.
Vad tycker du om det som hände igår?
Vad tycker du om det?
Jo, alltså…
Det var annorlunda.
Hej på dig.
-Välkommen. -Hej.
-Ayran? -Absolut inte.
Buraks special.
Förlåt.
-Vad är det? -Ett alkoholskydd mot klorerat vatten.
Då borde du inte ha kommit till poolen.
Ingen tvingar dig att vara här.
Har nån tvingat dig?
-Ingen tvingade dig. -Jag kommer med gåvor och får skäll.
Jag ville ses på stranden tidigt…
Vi skulle ta båten. Men hon ville ligga vid poolen.
Vad ska man med poolen till när man har havet?
Brinner du inombords?
Jag såg just en vän.
Hur är läget, Pinar?
Som vanligt.
-Vad gör du ikväll? -Jag ska iväg med mina föräldrar.
Imorgon kväll, då?
Min storebrors examensgrej. Du vet, firandet.
-Firandet. -Ja.
Du, då? Kommer du inte?
Tja… Ozgur och jag kommer inte överens. Men jag kommer. Vi får väl se.
När tänkte du berätta det?
Jag…hade faktiskt tänkt bjuda ut dig.
Har du lust med det? Vad sägs?
Visst.
Okej. Vi ses sen.
Vi ses.
Ahmet! Vad håller du på med?
Kompis! Kom hit, din burgare är här.
Jag beställde en till. Kom här.
Du äter för mycket, Deniz. Gå inte tillbaka till att vara Pacman.
Vart ska vi ta vägen ikväll?
Jag stannar hemma. I morgon slår vi oss lösa.
Varför blir det inget idag?
-Pappa och jag ska till stan tidigt. -Vi kan åka dit ikväll.
Kom igen, Burak. Provresultaten.
Javisst, ja. Hur ser planen ut för morgondagen?
Vad pratade vi om? Skulle vi inte fira tillsammans, allihop?
Sa vi så?
Visst, Deniz?
Vi ska ha en familjemiddag.
"Familjemiddag?" Ebru kommer inte.
-Varför inte? -Hon lämnar oss i sticket igen.
-Hon är på Kos med Kaan. -Kos?
-Mamma säger nej. -Inte om hon börjar på college.
Det händer inte.
Hon valde sämre skolor. Hon kommer nog in.
Det är alltså Kos som Kaan har tjatat om. Han förtjänar en applåd. Ett smart drag.
Deniz, följer du också med? Alla ska… Deniz?
Jag pratar med dig. Du borde följa med. Alla ska dit.
-Jag ska tänka på saken. -Som du vill. Tänk på saken.
Oj. Flugorna bara svärmar in.
Teet är kallt.
Vad är det?
Va?
Ebru. Är det illa?
Okej, älskling. Ingen fara. Du kan försöka nästa år.
Jag kom in på företagsekonomi. Jag ville bara lura dig lite.
Min kära flicka.
Min älskling! Bra jobbat! Jag visste det!
Vad ska du göra?
Inte vet jag. Jag kanske åker till Kos.
Hur skulle du…
Deniz, du är en idiot. Flytta inte på foten.
Säg till mamma: "Jag har ingenstans att hångla mer här, så jag gör det där."
Tyst! Var inte taskig.
Du har vuxit upp.
Det har du verkligen.
Pappa har bokat bord på en restaurang ikväll. Gå inte ut.
-Vad? -Det var inget.
Mamma, vi har planer för ikväll. Med vänner.
Det går bra. Ni kan åka dit efter middagen.
Vi tänkte äta middag.
-Det är inte varje dag familjen… -Det är taskigt mot de andra.
De har bjudit in oss. Och vi lovade. Det är inte schysst om vi inte går dit.
Visst. Berätta du för pappa, då.
Okej.
-Och vi kommer hem sent. -Ta inte i så du spricker nu.
-Det var så lite. -Herregud, du…
Du är mitt lejon. Du är min tiger. Du är syskonens kung!
Åh!
Vad tror du det är med Asli?
Vad?
Jag gick dit men hon öppnade inte.
Hon valde bara ett college. Hon är nog alldeles förkrossad.
Tack för att du kom, Deniz.
-Ska du inte vara med och fira? -Nej.
Vill du göra nåt annat?
Som att skära mig själv?
Nej, alltså, jag vet inte. Vill du gå nån annanstans?
Visst.
Vi går nån annanstans.
Och vi tar ingen annan med oss.
-Bara vi två. -Ja.
Kom nu.
Huset är deprimerande.
Deniz? Vart ska du?
Mamma bad om några saker, så därför ska jag…
-Kommer du inte? -Han kommer.
Just det. Vi kommer ju med Ebru.
Du får vänta länge på Ebru. Ska du inte gratulera mig?
-Grattis. Läkarutbildningen, eller hur? -Tack.
-Vi ses. -Vi ses.
Vi ses.
Deniz, vad är det? Kom igen.
Hej.
Får jag fråga vart vi ska?
Från och med nu vill jag inte veta vart jag ska.
-Så du släppte det. -Ja.
Du lyssnar på Radio Reks, 103,2. Här är Melih Alaca.
Vi fortsätter med lyssnarönskningar.
En vän från Bodrum, Burak Gumus, har önskat en låt till Asli Ilhan.
Hej, Asli. Jag hoppas du också lyssnar.
"Kir Zincirlerini", av Tarkan.
Till alla sömnlösa och Asli som är i Bodrum, detta är från Burak.
Tarkan, "Kir Zincirlerini."
Vi kanske borde sakta ner?
Vi ska göra nåt annat.
Ett ögonblicks tystnad.
-Burak, vad gör du? -Burak!
Burak!
Vad gör du? Jag vill se vart vi ska.
Bara en minut.
Burak, kom igen.
Burak, se upp!
Okej, lugna dig. Loppet är över.
-Det tog en minut. Det är över. -Vad då "över"?
Lugn, det är ingen fara.
Vackert, eller hur?
Det var hit vi skulle.
Strålkastarna var sönder.
Min mamma tjatade på pappa om att han inte hade lagat dem.
Jag vet inte om pappa sökte efter den, eller inte hittade den, eller var lat.
Just det, den där olyckan. Den hände på vägen hit.
Ni vet, den som ni tänker på men inte vågar fråga om.
Det är okej.
Det är normalt.
Men egentligen vill ni fråga om hur mina föräldrar dog.
Men ni kan inte fråga om "hur mina föräldrar dog".
Ni måste fråga "hur de försvann", eller hur?
Men det är inte grejen.
Ens nycklar kan försvinna. Man kan hitta dem senare.
Men man kan inte "hitta" folk igen.
Folk dör.
Fattar ni?
Mamma och pappa är döda. De finns inte längre.
"Vad skulle du göra om du inte var rädd?" Var det inte så?
Kom igen, Asli! Kom igen!
Kom hit, kom!
Det är så kallt.
Du var väl rädd? Vad hände?
Ta lite av det här också.
-Nej, jag är nästan full. -Och? Det är bättre så.
Okej, visst. Lägg av!
Ge mig den.
-Menar du allvar? -Kom igen.
Ge mig den.
Deniz? Vart ska du?
Ingenstans. Jag hämtar ved till brasan.
Okej.
Vad i helvete?
Det räcker nu!
Jag vet inte vad jag ska ta mig till! Jag vet inte vad ni behöver!
Hur kan jag göra mer? Hur många gånger?
Tänker ni aldrig på mig? Hur många gånger ska det här hända?
Vem av er ska jag ta itu med? Jag orkar inte mer!
Har jag tvingat er att bo här?
Okej.
Gå. Ut ur huset! Jag vill inte veta av er heller. Gå, så jag slipper er!
En gång ville jag också växa upp.
Sen, för ett bra tag sen…
Då ville jag att allt skulle vara över.
Jag har sagt nog, eller hur?
Men när ni föddes…
Då förändrades nåt.
Tiden förändrades.
Att växa upp förändrades.
Var det smärtsamt? Det var det. Det är det.
Man blir sårad. Man förlorar sina nära och kära.
Men det finns alltid nåt nytt att upptäcka.
Jag kan inget om fiske.
Visst. Men det spelar ingen roll.
Jag kan vara för mig själv här.
Jag kommer hit. Jag lyssnar på min inre röst.
Jag lyssnar riktigt uppmärksamt. Jag försöker höra vad den säger.
Hur mår jag? Var gör det ont? Är jag lycklig?
Vad hände idag? Vad hände igår, exakt?
Men vi uppmärksammar inte såna saker. Vi lyssnar inte, men kroppen talar.
Kroppen berättar för oss.
Vet man hur man ska lyssna så talar kroppen till en.
Man mår bättre.
Inte vet jag. Man tar bättre hand om sig själv.
Man får en bättre iakttagelseförmåga.
Det är ett bottenlöst hål. Verkligen.
Det är ett bottenlöst hål.
Hur är läget?
Som vanligt. Du, då?
Jag mår bra. Hyfsat.
Vill du ha en kall öl?
Vet du varför cikadorna låter?
-Nej, men de är jävligt irriterande. -De är mer mysko än nåt annat.
De vilar nere i marken i 17 år. De kommer upp i en månad för fortplantning.
-Jävlar! Och sen? -De som får till det tystnar och dör.
-Konstigt, va? -Men de andra, då?
Det är de här. De låter för sista gången. I september är de borta.
Du borde ha berättat det tidigare!
Det är ju helt fantastiskt.
Can, vet du varför cikadorna låter?
Ja, jag vill också höra dig berätta. Det är allt han pratar om.
Hallå, det där är vår zivziv.
Vad i helvete är "zivziv"?
Ska vi till Adonis? För en sommaravslutning.
Kom igen.
Vi får väl se.
Hörni, varför stör inte de där ljusen flygtrafiken?
Vad då, "vi kommer inte in"?
Han ser bra ut, men har du sett hur vi ser ut?
Herregud.
-Du får ordna in oss. -Vänta om jag inte kommer in.
Det gör du inte. Varför är du ens här?
Du kommer inte in ändå.
Vi är så vilda. Parkeringen!
-Pinar, gnäll inte igen. -Snacka lite mindre. Ge mig lite.
Vi är riktiga nollor.
Är vi nollor? De hör inte ens varandra där inne.
Här är trevligt, där är Adonis, strålkastarna är på. Se det så.
Ahmet, vilken idiot du är!
Vi dricker, så är vi inga nollor. Kom igen. Ge mig lite.
Kör på. Okej.
-Det svider! -Det bränner.
-Sluta inte, Pinar! -Okej!
Inte mycket.
Jag trodde nästan att du skulle dumpa mig igen.
Förlåt för det.
Jag ber om ursäkt.
-Okej? -Hörni, skumpartyt har börjat!
Var kom det där ifrån?
Deniz. Botten upp! Vi står inte under dem i värde.
-Det är rätta takter. -Ännu mer.
Ett flott ställe.
-Det bränner! -Det svider!
-Det här är bara för mycket. -Vem höll det första skumpartyt?
Nu blir vi äckligt rika. Tvålbranschen.
"Mehmets Bubblor."
Oj! De lät tvättmaskinsluckan vara öppen!
Diskjockeyn! Upp med volymen!
Du, diskjockeyn!
Hallå där! Vad gör ni här ute? Kom med in!
Vi har det bra här ute.
Vi tänkte göra om det nästa år. Atmosfären är toppen.
Nej, jag har fått mer än nog. Det räcker.
Jag såg er här och ville komma bort och hälsa.
Ni ser ut att må bra. Bättre än bra. Försök inte komma in.
Mehmet, kompis. Basen!
Mehmet, kompis. Han stängde av den.
Vad håller ni på med?
Vad exakt gör ni?
-Vi kysser varandra. -Ni kysser varandra.
Han har flickvän.
Hon har en pojkvän. Och?
Toppen! Hur känns det? Känns det bra?
-Deniz, passa dig. -Låt bli!
-Det räcker nu. Kom igen. -Vad då "kom igen"?
Gör inte så stor affär av det. Vi kysstes bara. Se här!
Vad fan gör du?
-Deniz, lugna ner dig. -Vad håller du på med?
-Vad fan gör du? -Deniz, vad gör du?
Din jävel! Vad fan gör du?
Är du okej? Vad hände?
-Jag är okej. -Vad hände?
Hur kan det här vara okej? Mår Deniz bra?
Vi kan inte svara just nu…
Det är telefonsvararen. Jag är inte bra på att prata med den.
Ring dem senare.
Springande strutsfågel. Tre bokstäver.
-Den långa semestern är över. Eller hur? -Nej, pappa! Det är två dagar kvar.
Du är sen.
Men jag var lite tidig.
-Antar jag. -Antar jag.
Du skämtar.
Jättekul!
Inte alls.
Jag vill bara inte glömma.
Glömma vad?
Lägg det där.
-Kom, Ebru. -Jag är här.
Det här är från Asli.
Asli har fått…
…en mobil.
Och eftersom jag ska börja på college lär jag också behöva en.
Vi ser om jag behöver en, så tänker vi på din senare.
-Är vi redo? -Vi är redo.
Då åker vi.
Och nu ger vi oss av.
Hallå.
Hallå?
Undertexter: Mats Nilsson
OZGUR BASARAN 1983-