Downloaded from YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎ÎN AMINTIREA LUI OZGUR BASARAN…
‎COMPLEXUL ORTAKOY
‎Deniz?
‎- Te descurci, mamă? ‎- Da.
‎Haide, scoate-le din portbagaj.
‎- Bun venit, doamnă. ‎- Mulțumesc. Bună!
‎A venit Asli! Mă întorc imediat!
‎Deniz.
‎Bună! Când ai ajuns?
‎- Păsărică! ‎- Hei!
‎Poți să nu dai buzna așa?
‎N-am ce vedea nou. ‎Ți-am schimbat scutecele.
‎Da? Dar s-a schimbat mult. ‎Vrei să vezi?
‎Deniz, ești nebun? Ce naiba faci?
‎Hei! Unde te duci? Balconul.
‎- Fă tu curat! Eu mă duc să înot. ‎- De parcă ai fi profesionist!
‎Domnișoară Asli.
‎Ce-i cu „domnișoară”? Ce-ai crescut!
‎Ia te uită, ai și barbă!
‎Nu mai ești bucălat.
‎Cum te mai trag de obrăjor?
‎Îmi place ce văd. Mișto.
‎Baftă!
‎„Baftă?”
‎Mare șmecher te-ai făcut.
‎- Mama Handan! ‎- Draga mea!
‎Bun venit!
‎Ce dor mi-a fost de tine!
‎Și mie.
‎Știam că o să piardă vremea, ‎așa că m-am gândit să trec pe aici.
‎Ce drăguț! Bronzul tău arată minunat.
‎Cât te așteptam…
‎Am terminat. Vin acum.
‎N-ai plecat?
‎Nu pot să salut oaspeții?
‎I-ai salutat. Valea!
‎Bine, spune-mi. Cum a fost examenul?
‎Vom vedea.
‎Frigiderul e gol.
‎Căutam apă.
‎Serios, cum a fost examenul?
‎M-am descurcat, nu-i bai.
‎- Voi fi printre primii 100. ‎- Primii 100?
‎Mai vedem.
‎O să-l iei cu 10, nu?
‎Domnule Murat! Bun venit!
‎I-auzi cum mă domnește asta mică!
‎Mai c-am crezut că nu ajungi.
‎Am așteptat să-și ia Deniz examenele.
‎Engleza.
‎Nu contează.
‎La asta se pricepe cel mai bine, nu?
‎Dă-le încolo de examene și note.
‎E doar o limbă străină. O înveți tu.
‎Zeynel. Ce face Zeynel?
‎Tata e bine. Dar nu prea vorbim cu mama.
‎- Treci pe la noi, să vorbim. ‎- Bine.
‎Ce facem cu Deniz?
‎Are alura aia de șmecher, ‎a slăbit, s-a înălțat.
‎Mai știi când nu putea alerga de rotofei?
‎Era ca Pacman.
‎Zici c-a fost ieri.
‎Are ambiție.
‎- S-a înălțat. ‎- Bravo lui.
‎Zi-i tatălui tău să vină la un grătar.
‎Bine.
‎Bună! Ai slăbit mult.
‎Care-i treaba?
‎Standard. La tine?
‎Fluidă.
‎Mișto.
‎Să nu-ți treacă prin cap ‎să-mi iei pălăria. E scumpă.
‎Ăla e Deniz?
‎Nu întreba. Înoată ca un profesionist.
‎Deniz? Cum de-ai ajuns așa?
‎A devenit înotător.
‎Ai făcut treaba aia rușinoasă?
‎Nu.
‎Tu?
‎Desigur.
‎Frumos, elegant.
‎Pinar tot întreabă de tine. Pe bune.
‎Nu-i așa că seamănă cu Serdar Ortac?
‎Aduce mai mult a peștișor auriu.
‎Ca Serdar Ortac într-o geacă portocalie.
‎- Ar da bine pe scenă. ‎- Serdar, Peștele Auriu.
‎Vorbiți prea mult.
‎Te descurci, prietene?
‎- Da! ‎- Mamă!
‎Engleza ta e excepțională.
‎Asta-i tot zic profesorului.
‎Dar…
‎Ce planuri ai?
‎- Planuri pentru ce? ‎- Pentru vară.
‎Să înot, cred.
‎- Da, mi-a spus sora ta. ‎- Atunci, să nu crezi.
‎Și ale tale care sunt?
‎Chestii plictisitoare. Piscina, ‎hamburgerii groaznici ai lui Bekir
‎și proștii ăștia, Ozgur și băieții. ‎Ca în fiecare vară.
‎Poate că vara asta va fi altfel.
‎De ce? Pentru că ești mai înalt?
‎Deniz, ai învățat să înoți?
‎- Oprește-te, îneci copilul! ‎- Ce copil? E mai înalt decât mine!
‎Foarte amuzant!
‎Unu, doi…
‎- A fost foarte amuzant. ‎- Trei!
‎Vă omor!
‎Stați pe loc! Vă arăt eu!
‎Treci încoace!
‎Pentru ce sunt?
‎Să agățăm fete.
‎- Îți priește vara. ‎- Pune-o pe masă.
‎- Ce-i asta? ‎- Suntem la dietă.
‎- Toată familia? ‎- Da, domnu'!
‎Ebru!
‎E gata cina.
‎Unde e?
‎Nu știu.
‎- Am plecat. ‎- Stai! Scoate gunoiul.
‎Numai eu le fac pe toate.
‎Nu te mai plânge.
‎Să vii până la 01:00, da?
‎- Spune-i asta fiicei tale. ‎- Bine.
‎Nu vreau să veniți separat.
‎- Nici n-ai luat cina. ‎- Deniz!
‎Te omor, ticălosule!
‎Ebru!
‎Mamă, idiotul m-a încuiat în baie.
‎Am tot bătut în ușă, nu m-ai auzit!
‎- Pepene? ‎- Nu, tată!
‎Ce oportunist!
‎Mă enervează. De ce trebuie să-i așteptăm?
‎Nu se schimbă niciodată.
‎Nu-i așa? Da.
‎Asli, bună!
‎- Băieți, unde ați fost? ‎- Te grăbești? Aici suntem!
‎- Unde e Ebru? ‎- Ghicește.
‎Vine peste câteva ore.
‎Asta am zis și despre tine.
‎Apropo…
‎Am sosit.
‎Am întârziat, scuze.
‎Din cauza fratelui meu prost.
‎Deniz? Dar tu?
‎- Îl aștept pe Ahmet. ‎- Bine.
‎Super.
‎- La ora unu, pe plajă. ‎- Vom vedea.
‎Bine, nu îl ating.
‎Deniz, te bagi la un meci?
‎Deniz!
‎- Ce? ‎- Un meci?
‎Deniz.
‎Deniz, durule, ai două minute?
‎- Bună! ‎- Ce ai făcut cu Ozgur?
‎Cred că l-a sunat tatăl lui. ‎Mi-a dat asta.
‎Rahat! Hasan a văzut berile?
‎Nu știu. Ebru nu e aici?
‎O să vină. Ce mai faci?
‎- A zis că merge la farmacie, Deniz. ‎- La „non-stop”, nu?
‎Stai puțin! Ebru e virgină, Deniz?
‎Ce? Adică nu pune de-o tăvăleală?
‎Stai, s-o spună el.
‎- Umblă cu Kaan ăla, nu? ‎- Resat, încetează!
‎E în regulă.
‎Ce? Nu e ca și cum n-ar ști despre ei.
‎Ești cel mai tare.
‎Ești șmecher.
‎Omul meu. Serios.
‎Poftim!
‎Ozgur, haide, fii fioroasă!
‎- Asli, pozează! Haide! ‎- Poftim.
‎Acum iese.
‎Cred că e bine.
‎Ozgur se duce să facă pipi.
‎- Veniți cu mine? ‎- Eu.
‎Băieți.
‎Resat?
‎E atât de evident?
‎De la o poștă.
‎Tot nu m-a invitat în oraș.
‎De ce el? E un nou mileniu,
‎vine sfârșitul lumii ‎și tu aștepți să te invite el.
‎- Sunteți tari. ‎- Ai dreptate.
‎Și tu cu Emre?
‎Nici vorbă.
‎Poate…
‎Cine, Pelin?
‎Prietenul farmacistului?
‎Burak nici nu s-ar uita la tine.
‎- Știu, dar dacă o face? ‎- Păi…
‎Nu știu ce găsește acolo.
‎Da, nu ți se scurg ochii după el.
‎Ce-i rău în asta? Îl știu toți.
‎Toate fetele de aici.
‎Ce frumos! Super!
‎Eu chiar nu-l știu.
‎Mai taci!
‎Vrei să te combinăm cu istețul?
‎Numai la băieți le stă capul.
‎„E în regulă, fata aia e cu băiatul ăla?”
‎O să-i uiți peste două luni.
‎Poate că nu se vor uita.
‎Haide, Deniz! Ești naiv sau ce?
‎Nu știu, tu ți-ai uita primul iubit?
‎Poate că ar vrea.
‎În plus, ‎chestia cu virginitatea e enervantă.
‎Dacă n-ai făcut-o încă, asta e.
‎Aplauze, bravo! Vrei o medalie?
‎Și nu cred asta. Cine ar crede?
‎Kadir.
‎Ce? Întoarce-te.
‎Cine ar crede asta?
‎Kadar İnanir.
‎Înțeleg. Ce prostie!
‎Apropo, nu e prima oară pentru nimeni.
‎Nu știu de Oya, ‎dar pentru Pelin, a trecut mult timp.
‎Ebru o să mă lase baltă vara asta. ‎E destul de evident.
‎Ebru dispare imediat ce găsește pe cineva.
‎Și tu?
‎- Nu te uita! Încă n-am terminat! ‎- Scuze.
‎Nu ieși cu nimeni?
‎Nu, dar nu de asta spun ce spun.
‎Știi genul ăla de om. ‎Au ochi doar pentru iubit.
‎Despre asta vorbesc.
‎Ce? Te-am mai văzut.
‎Asta am spus și eu.
‎- Mulțumesc. ‎- Asli!
‎Umbli cu copiii?
‎Tu ai fi primul cu care aș umbla.
‎Asli i-o trântește zdravăn!
‎Înscrie!
‎Bine. Eu prefer piersicile,
‎apoi pepenii.
‎- Prunele, pe locul trei. ‎- Prunele!
‎Prunele pe locul trei și la mine, băieți.
‎Pepenele, primul, ‎merele și căpșunele, locul doi.
‎Asli, doamnă?
‎La mine e clar.
‎Smochine, smochine, smochine.
‎Sunt bune smochinele, dar…
‎- Poftim. ‎- Ozgur, nu mai arunca!
‎Cât timp există piersice…
‎Până și sâmburele e bun.
‎Ia dă-mi și mie.
‎Dă-mi.
‎Nu poate fuma, sărmanul.
‎Și nu spune nimic.
‎Deniz.
‎Nu mai vreau.
‎- Deci mergem? ‎- Da, ai dreptate.
‎Ebru?
‎- Nu-i suntem dădace. ‎- Dar unde e?
‎El poate s-o aștepte. Ce are de făcut?
‎Mi-e frig. Iau asta.
‎- Haide! ‎- Sigur, ia-o.
‎Și Deniz?
‎Pentru Ebru, când i-o fi dor de mine.
‎Bine.
‎- Dar să nu citești, da? ‎- Bine.
‎Ne vedem.
‎Resat, băieți…
‎Ce faceți mâine?
‎Vrem să mergem devreme pe plajă.
‎La prima oră? ‎Nu vreau să stau cu părinții.
‎Nu-mi arde de familii.
‎Bine, îți păstrez un loc la prima oră.
‎Știți ce?
‎Ești un tigru, ești altceva, nu doar om!
‎- Ne vedem atunci. ‎- O creatură, ceva.
‎„Cine n-ar lua-o razna ‎într-o noapte ca asta?” spuse poetul.
‎Deniz, haide!
‎Burak, ne vedem.
‎Ne vedem, frate.
‎Distracție plăcută!
‎E de la Asli.
‎Du-te!
‎Cine e Burak?
‎Prietenul lui Kaan.
‎Cine e Kaan?
‎„Cine e Kaan?”
‎Taci și umblă!
‎Dragul meu?
‎Mamă?
‎- Mamă? ‎- Arăți ca un homar.
‎Ai mâncat ceva?
‎Cât e ceasul?
‎- Să te ungi cu iaurt. ‎- Nu funcționează, mamă.
‎Bine.
‎Atunci, poate nu mai adormi la soare.
‎Da, ar fi grozav. Stai!
‎- Mamă, nu mă atinge! ‎- Koray!
‎Avem șezlonguri. Pune lucrurile acolo.
‎- Handan, dragul meu! ‎- Bună!
‎- Ce faci? ‎- Bine, stau după el.
‎Ia te uită! Ce ai pățit? Sfeclă!
‎Eu și Ahmet am ieșit cu bicicleta.
‎Nu-i nimic.
‎Unde vă duceți?
‎La stânci, mami.
‎Acrobații.
‎Mamă, despre ce vorbești?
‎Cam așa e.
‎Și ce dacă stai cu mine?
‎E în regulă, mami.
‎- Da. ‎- Vezi, de asta mergem acolo.
‎E periculos acolo, puiule.
‎Nu ne scufundăm, mami.
‎Nu ne scufundăm, da?
‎- Nu sărim. ‎- Am plecat.
‎Deniz? Tu ce faci?
‎Poți să vii cu noi, dacă vrei.
‎Lasă prostiile.
‎- Lasă băiatul să vină cu noi. ‎- Nu mai scăpăm de el.
‎- Ieri a așteptat fără să comenteze. ‎- Unde?
‎Cât jucam eu foosball, mamă. Haide!
‎Deniz. Haide!
‎Sunt epuizată.
‎Nu vă uitați la mine. Asli l-a invitat.
‎Ce ai cu el? Lasă-l în pace.
‎Ce ți-a explodat în față?
‎O bombă.
‎Sora mea e amuzantă.
‎Așa e și acasă.
‎Când tata o învăța cum să calce…
‎Deniz, mai taci!
‎- A ars fierul. ‎- Cum a reușit?
‎A călcat cablul.
‎A fost un accident!
‎Nu înțeleg de ce te învață tatăl tău.
‎Suntem o familie de croitori
‎și ne trebuie un presator.
‎Gura!
‎- Tipul e amuzant. ‎- E un atârnache.
‎E prea obositor!
‎Nu te mai smiorcăi, Oya.
‎Trebuia să rămânem la plajă.
‎Nu te-a obligat nimeni să vii.
‎Ești foarte enervantă.
‎Cum să te bronzezi așa?
‎Nu m-am întors și cu spatele.
‎Ce glumeț ești!
‎Transpir ca un porc.
‎Sărim?
‎Nu e nevoie să intrăm.
‎Lașa asta e speriată!
‎De parcă tu o să sari!
‎Băieți, cine vrea să sară, sare.
‎Nici eu nu sunt sigur că vreau. ‎Cum am sărit aici anul trecut?
‎Frate, eram sparți.
‎Suntem foarte sus! Uite.
‎- Asta am zis și eu. ‎- Bere?
‎Vreau și eu una.
‎Mixi. Faceți loc! Mixi.
‎Nu mai fi așa anostă! Sărim, da?
‎Nu, cred că stau la soare.
‎- Du-te, vin și eu. ‎- Termină!
‎Am venit până aici ca să ne bronzăm?
‎Ia te uită!
‎E greu să urci înapoi.
‎Las-o baltă.
‎- Îți trebuie tupeu. ‎- Nu sare neam.
‎E vina mea?
‎Deniz!
‎Deniz, ce faci? Te-ai țăcănit?
‎Ce e? Am sărit.
‎Ești teafăr?
‎Da. E grozav.
‎- Kocero. ‎- Doamne!
‎- Vino prin dreapta. În față. ‎- Ia-o pe acolo.
‎- Tâmpitule! ‎- Știe să înoate! Haide!
‎I-am spus să nu vină!
‎- Deniz! ‎- Te-am prins înainte să cazi!
‎Foarte amuzant!
‎Deniz, ai grijă!
‎- Stâncile sunt ascuțite. ‎- Bine.
‎Au venit!
‎Mixi, haide!
‎Sănătate, amice!
‎- Asli, haide! ‎- Nu ai nevoie de mine, iubire.
‎Deniz, poftim.
‎- Haide, Asli! ‎- Ebru!
‎- Hai! ‎- Repede, nu-l face să aștepte.
‎Dar stai, îți place, nu?
‎Bine.
‎Dumnezeule!
‎Sunt idioate toate.
‎- Bălesc după tipii ăia. ‎- Cine?
‎Ei bine, Kaan și amicul lui, desigur.
‎- Burak? ‎- Probabil. Nu știu cum îl cheamă.
‎Burak.
‎Sora ta ne-a adus aici ‎doar ca să se vadă cu ei.
‎Nu veneam dacă știam.
‎- Sari, haide! ‎- Sari!
‎Nu știu de ce sunt așa de încântați.
‎- Sari! ‎- Haide!
‎S-au certat și-acum țopăie ca pinguinii.
‎Cum a fost apa?
‎A fost bună.
‎- Un pic vălurită. ‎- În mare?
‎A fost udă?
‎- Asli! ‎- Asli!
‎- Haide, acum! ‎- Haide!
‎Haide! Asli!
‎Asli!
‎Uită-te la ei! Incredibil.
‎Ce fumător te-ai făcut!
‎Nu te duci?
‎De ce aș merge cu ei?
‎Au lăsat totul la noi.
‎Nemernici. ‎Trebuie să le cărăm noi pe toate.
‎I-ai dat biletul lui Ebru?
‎- Da. ‎- Gândește-te. Acum se întâmplă asta.
‎M-ai pierdut.
‎N-ai citit biletul?
‎Mi-ai spus să nu.
‎Ar trebui să las totul aici, să le ia ei.
‎Nu sunt cărăușul lor.
‎Le duc eu, nu-i problemă.
‎Deniz, haide. Ești…
‎Ar trebui să te dai cu cremă.
‎Și tot în soare stai. Bravo.
‎Doamne!
‎O treabă făcută pe jumătate.
‎Întinde-te.
‎Hai să te acoperim.
‎Ești roșu peste tot, Deniz.
‎- Acum m-am îngălbenit. ‎- Da.
‎Ce vrei să fii când te faci mare?
‎Pentru început, nu vreau să fiu ca tata.
‎Nu vreau să fiu epuizat.
‎Eu nu vreau să fiu ca mama.
‎Adică?
‎Păi…
‎Nu vreau să-mi cadă cu tronc un nemernic.
‎Și nu vreau să fac copii ‎doar ca să-i abandonez.
‎Serios.
‎Bun. Îți stă bine.
‎Da. Sunt sigur.
‎Îți e frică de înălțime sau să sari?
‎De amândouă.
‎Și tu nici n-ai ezitat.
‎Bună treabă.
‎Dacă era noapte, îmi era frică.
‎Contează?
‎Idiotule.
‎Ce ai face dacă nu ți-ar fi frică?
‎Cum adică?
‎Ai merge cu ei?
‎Ce?
‎Vino! Vreau să-ți arăt ceva.
‎Unde mergem?
‎Haide!
‎Poftim!
‎Uite.
‎Nu pot să cred.
‎Ce drăguț!
‎„Smochine, smochine, smochine.” Nu-i așa?
‎A1, B1, B5, B6.
‎- Fier, fosfor, clorură. ‎- Ce sănătos!
‎Da.
‎Scria într-o carte.
‎- Clasa a noua, biologie. ‎- Nu, nu în clasa a noua.
‎Ai un zâmbet frumos.
‎O sfeclă roșie cu un zâmbet frumos.
‎- Eu? ‎- Tu.
‎Era într-o carte, un exercițiu.
‎- Ce se întâmplă? ‎- Închizi ochii.
‎Și cureți smochina în gând.
‎Închide ochii.
‎- Ce ciudat! ‎- Închide-i. Hai, ne jucăm!
‎Bine.
‎Imaginează-ți.
‎De unde începi să cureți smochina?
‎Și apoi…
‎Ce parte îți rămâne în mână?
‎Și care e ultima parte pe care o cureți?
‎Cum sună?
‎Nu deschide ochii.
‎Mușcă!
‎Cum e?
‎Bun.
‎Mai ia o gură.
‎Îmi pare rău.
‎La dracu', vine cineva!
‎- Asli, fugi! Vine cineva! ‎- Ce naiba?
‎Asli, fugi!
‎Liniștește-te, frate!
‎Calmează-te, sfeclă!
‎De ce naiba fugim acum?
‎Foarte amuzant!
‎Cred că am călcat în rahat!
‎Deniz, ajunge!
‎Gata! Nu ne aleargă nimeni!
‎De ce naiba am fugit?
‎Asli? Unde ai fost?
‎Nu te privește.
‎Te-am rugat să vii cu noi, nu?
‎Nu umblu cu jucăriile străinilor.
‎Serios? Pierzi multe lucruri, dragă.
‎Te-am salvat de ăia, e așa de rău?
‎Mulțumesc foarte mult. Mă duc acasă.
‎Bine. Disco în seara asta?
‎Vii și tu?
‎Mixi, faci din țânțar armăsar.
‎Merg cu Deniz.
‎Nu-l vor lăsa să intre.
‎Mergem în altă parte.
‎Tu și dramele tale. Stai, vin.
‎Fii atent. Nu-i spune nimic tatei.
‎Mai vedem. Asli! Pa!
‎Domnule! Bine, domnule!
‎Bine, oricum merg, domnule! Ia uitați-vă!
‎Îmi pare rău. Domnule, îmi pare rău!
‎Serios, idiotul ăla o merita.
‎Ați venit degeaba.
‎- O seară plăcută! ‎- Ne mai vedem.
‎Nu s-a întâmplat nimic.
‎Continuăm petrecerea!
‎Haide!
‎Resat, Asli.
‎Ai buletinul?
‎Ne descurcăm noi.
‎Prietena ta e o dansatoare bună.
‎Mulțumesc.
‎Deniz, vino cu mine, te rog.
‎Haide!
‎Scuză-mă.
‎- Ai înțeles greșit! ‎- Ce anume?
‎- Cum săruți din greșeală? ‎- Ascultă o clipă!
‎Ce încerci să explici?
‎- Pupă pe cine vrei! Du-te dracului! ‎- Ascultă-mă, te rog!
‎Ebru!
‎- Bine. ‎- Nemernic!
‎A sărutat-o în fața mea!
‎Ebru, ce e de iubit la el?
‎Tipul ăla nu merită lacrimile tale.
‎În plus, e un țăran!
‎Nu exagera!
‎Nu exagerez. ‎În plus, meriți mai mult, Ebru.
‎Ăștia sunt niște netrebnici.
‎Doamne! Asli, uite.
‎Nu spun că mă voi căsători cu el!
‎Sigur că nu. ‎Burak ăla ar veni la nunta ta.
‎Burak, acolo?
‎- La nuntă? ‎- Da, n-am ce căuta acolo.
‎- Burak, acolo? ‎- Da.
‎Stai puțin, spune-mi ‎ce va căuta Burak la nunta mea.
‎Doamnă!
‎Vino la fereastră, doamnă!
‎Doamnă!
‎Omule!
‎Doamnă!
‎- De ce nu o suni? ‎- Nu iese.
‎Doamnă!
‎Doamnă! Vino la fereastră, doamnă!
‎Frate…
‎Bună!
‎- Care-i treaba? ‎- Standard.
‎- Ce faceți? ‎- Bine.
‎Super. Vin imediat.
‎- Ce faci? ‎- Ești curios, Resat?
‎Ar durea!
‎Ce faci?
‎Aș spune standard.
‎Mai doare?
‎Nu prea mult.
‎Desigur, doare, dar nu tare.
‎Deniz, care e? Hotărăște-te.
‎Doare.
‎Vino aici!
‎Bună!
‎Ne cunoaștem?
‎Asli, nu? Eu sunt Burak.
‎Pe tipul ăsta îl știu.
‎Apropo, vă stă bine împreună.
‎E Deniz. E ca fratele meu.
‎Zic și eu. Mai gândește-te.
‎Ia-l tu dacă-ți place.
‎În regulă. Cât costă?
‎- E scump. ‎- Asli!
‎Ce? A fost o glumă.
‎Deniz, unde te duci?
‎- La Ebru și ceilalți. ‎- Vine imediat. Stai.
‎- Ești fratele lui Ebru? ‎- Din păcate, da.
‎Suntem vecini.
‎Dar nu te-am mai văzut pe aici.
‎Niciodată?
‎Nu stau mult pe acasă.
‎Mă asaltează managementul acolo.
‎Adică tatăl meu.
‎Tatăl tău e managerul?
‎Nu știu. Poate.
‎Ar fi bine să ai grijă.
‎Nu facem mare lucru. Doar ne distrăm.
‎- Și tu ești binevenită. ‎- Mulțumesc.
‎Cât să te plătesc?
‎Mereu încerci să cumperi tot?
‎Dacă e de vânzare, da.
‎Da.
‎E și Burak aici.
‎Stau de vorbă cu frățiorul tău.
‎- Și unde e ticălosul tău? ‎- I-ai citit scrisoarea?
‎Dă-l naibii!
‎Asli, mă duc să fac o baie.
‎Hei, cum îl cheamă pe tipul cu Ebru?
‎- Ozgur. ‎- Ozgur.
‎Ozgur, jucăm volei?
‎Haideți, băieți!
‎Asta e!
‎Bravo!
‎Aici, dă-mi-o.
‎Haide!
‎Deniz! Frate, stai în spate.
‎Emre! Resat!
‎Ești varză. Groaznic!
‎Haide!
‎Concentrează-te la joc!
‎Asli.
‎Pe curând!
‎Ce e?
‎Ce enervanți sunt!
‎N-a fost corect, normal.
‎- Ebru, stai! ‎- Uită-te la noi. Am fost cu Deniz.
‎- Stai! ‎- Am scos singurul punct…
‎Da. Echipa noastră a fost slabă.
‎Ce e, omule?
‎- Salvează-ți sora, Superman. ‎- Hai, He-Man!
‎- Bine. ‎- Du-te și arde-l!
‎- Haide! Cheamă-l. ‎- Sparge-i capul!
‎- Știi? ‎- Nu.
‎Dacă nu poți, suntem în spatele tău.
‎Nu te-am înșelat.
‎Te crezi puternic că ești mai înalt?
‎E în regulă.
‎- Lasă-l în pace. ‎- Gata.
‎Haide, să mergem.
‎- Nu vreau. ‎- Nu, să meargă.
‎Nu-ți trage mâna. Du-te și dă-i.
‎Te rog, Ebru!
‎Frate, o să rămâi un ratat, mă auzi?
‎Deniz? Ce naiba?
‎Hărțuiești un copil?
‎- Ce naiba faceți? ‎- Glumeam.
‎Asta numești tu o glumă?
‎- Gata, nu mai plânge. ‎- Marș dracului!
‎Deniz.
‎- Mă iau iar de ei! ‎- Du-te, Ebru.
‎Nu te supăra. Te implor.
‎Deniz?
‎- Soro, pleacă! ‎- Ce e?
‎- Nu-i nimic, Asli. ‎- Ce naiba s-a întâmplat?
‎Fiule?
‎Nu mănânci nimic?
‎Uite ce e.
‎Ar trebui să-i ceri scuze lui Deniz.
‎N-am făcut nimic.
‎- Ești sigur? ‎- Da.
‎Mai gândește-te.
‎Nu pot să-i dau înainte aiurea.
‎Emre, ce naiba?
‎Scuze.
‎Ce se întâmplă? Ce e?
‎Nimic.
‎Nu te-au supărat idioții ăia, nu?
‎Sunt niște nemernici. Serios.
‎Bine.
‎Asta e prima.
‎- Pune-o aici, e a mea. ‎- Ca să vezi.
‎Frate, ascultă.
‎- Vii la Kiraz diseară? ‎- Kiraz?
‎Da. Muzică live.
‎- Poate. ‎- Te aștept.
‎Burak, să încheiem jocul!
‎Bine, aici sunt.
‎Deci ești hotărât să pierzi.
‎- Vrei să… La naiba! ‎- Doamne!
‎- Nu vorbim, Kocero? ‎- Nu.
‎- Ne ignori? ‎- Sigur că nu.
‎Unde e Ebru, Deniz?
‎Cred că a trebuit să facă ceva cu mama.
‎Toată familia ne ignoră.
‎Asli, lucrurile tale sunt aici. Plecăm.
‎Bine!
‎Vrei să mergi la Kiraz diseară?
‎La Kiraz. Bine.
‎Bine, putem merge.
‎N-ar fi mai bine să-ți dai jos tricoul?
‎Am plecat.
‎Scoate gunoiul, fiule.
‎Ți-am spus că plec, dar o ții cu gunoiul. ‎Poate să-l scoată Ebru.
‎De ce? Ebru nu vine cu tine?
‎Unde pleci, chipeșule?
‎- Cu Ahmet și cu băieții. ‎- Bun. Să-ți știi lungul nasului.
‎La ora unu ești acasă.
‎Mamă, s-a dat cu parfumul tatei.
‎- Glumești. ‎- Cred că a golit toată sticla.
‎- Deniz? ‎- Bună!
‎- Ce faci? ‎- Bine.
‎Ești singur?
‎Ei bine, eu…
‎O știi pe Ebru.
‎- O să întârzie la… ‎- Da.
‎Tipic.
‎Putem intra și vin ei mai târziu.
‎Să mergem.
‎Vecină!
‎- Burak? ‎- Vino!
‎Luați loc. Cum merge?
‎- Bine. ‎- Bine.
‎Ce doriți?
‎- Bere! ‎- Nu bere.
‎Am ceva mai bun. Vă fac eu.
‎E al prietenului meu.
‎O mai ardem și pe-aici.
‎Burak, haide!
‎Oare deochiat să fiu?
‎Oare cine-o fi cobit?
‎Orice-ai fi făcut
‎Păcatul e al meu
‎Oare deochiat să fiu?
‎Oare cine-o fi cobit?
‎Orice-ai fi făcut
‎Păcatul e al meu
‎- Ce faci, frate? ‎- Standard.
‎Și eu sunt bine, mersi.
‎Trebuie să vorbim.
‎Nu știu unde e Ebru.
‎Nu cu ea, frate, cu tine. ‎Ar trebui să vorbim.
‎Hai, zi.
‎Nu mă înțeleg cu sora ta.
‎Mi-a spus că am înșelat-o ‎și cu asta, basta.
‎Ai făcut-o?
‎Păi…
‎puțin.
‎Nu e mare scofală.
‎De ce sunt femeile așa?
‎Le înțelegi felul?
‎Sunt foarte complicate.
‎- Da. ‎- Nu-i așa?
‎Ebru e sora ta. Dar…
‎Ebru e dificilă.
‎- Ebru e dificilă. ‎- Omule, ai dreptate!
‎Uite, te consider fratele meu.
‎Vrei să mă ajuți?
‎Hai, frate!
‎Deniz.
‎Mergem?
‎Ozgur și băieții ne-au lăsat baltă.
‎Uită de ei. Ar fi venit dacă voiau.
‎Da! Suntem mulțumiți cu ce avem.
‎Dar, din păcate, Ebru a dispărut.
‎- Te-ai gândit la situația noastră? ‎- Care situație?
‎- Știi că vrea să se împace cu Ebru? ‎- Și?
‎Haide, fă-mi o favoare, te rog.
‎Dă-mi-l!
‎Ai fost un mare nenorocit.
‎Mare de tot.
‎- Dacă promiți să fii cuminte… ‎- Pe cuvânt!
‎- Bine, calmează-te. ‎- M-am entuziasmat.
‎Bine, poate mai e o variantă.
‎Moartea?
‎N-am nevoie de nimic de la voi.
‎- N-am mai invitat pe nimeni. ‎- Ce?
‎Ești singura căreia i-am spus.
‎Crezi că ești la hotel, Deniz?
‎La ce te gândești?
‎La nimic.
‎Imposibil. ‎Recordul mondial e de trei secunde.
‎Ce record?
‎Recordul la nu te gândi la nimic.
‎Nu cred că sunt femele toate.
‎- Mă mai uit o dată. ‎- Bine.
‎Tipul s-a dovedit a fi scafandru. ‎Se dă în spectacol.
‎Dar nu mă dă peste cap.
‎Ar face bine.
‎Nu, nu vreau nimic cu el, dar…
‎Dar ce?
‎Ce vrei să auzi?
‎Cum să te impresionez?
‎Maestre Osman!
‎„Pe cine să impresionăm, băiete?”
‎Ce vorbe ai și tu!
‎- Ce ziceți? ‎- Cine e impresionant?
‎Nimic. Aerul, apa, pământul.
‎- Focul. Nu uita de foc. ‎- Focul.
‎Și asta te poate înflăcăra.
‎Focul iubirii. Afrodiziace.
‎Vrem și noi.
‎Gustos, nu?
‎- Ți-au plăcut? ‎- Sunt bune.
‎Mai încet, acrobato.
‎De ce? Știam că o să mă prinzi.
‎Poate n-o făceam.
‎Nu știi ce pierzi.
‎Bine că am adus mănuși.
‎Altfel, ne-am înțepa.
‎Nu-i luăm pe Ebru și ceilalți?
‎Pun pariu că se ceartă iar. ‎N-am chef de ei.
‎O să mă bată la cap. „De ce nu m-ai luat?
‎De ce m-ai lăsat acolo?” N-am chef.
‎Trebuia să te gândești la asta ‎când ți-ai lăsat sora acolo.
‎Bine, să mergem.
‎Haide!
‎Bine, Dusty.
‎Ebru?
‎Kaan, stai.
‎La naiba!
‎Deci s-au împăcat.
‎- Poftim. ‎- Nu e sfârșitul lumii.
‎E pentru mine.
‎Dacă nu intru, sunt mort.
‎Asli, tu vorbești. ‎Poate că tu intri cu 10.
‎Nu s-au certat?
‎I-am împăcat noi. Din păcate.
‎Serios?
‎Veți trece cu toții.
‎Asli sigur, dar noi, nu știu.
‎Cât mai ai?
‎- Mai am doi ani. ‎- Mai vorbim peste trei ani.
‎Poate nu merg la facultate.
‎Și ce vei face?
‎Studiem de ani de zile.
‎- Și absolvenții de liceu găsesc slujbe? ‎- Cine și le-ar dori?
‎Facultatea îți asigură jobul?
‎E vorba de bani, Kocero.
‎Mergeți la facultate și decid eu după.
‎- Dl Isteț. ‎- Nu?
‎- Merită o bătaie bună. ‎- N-ai încercat deja?
‎Deniz.
‎Asli, îți vine iubitul.
‎Ozgur! Încetează!
‎Ce naiba?
‎- E amuzant? ‎- Da.
‎Nu mai râde.
‎Din partea mea.
‎- Pe bune? ‎- Mai am.
‎- Mulțumesc. ‎- Mulțumesc.
‎Asli, plecăm.
‎- Asli, plecăm. Pa! ‎- Pa!
‎- Ne vedem. ‎- Haide!
‎- Pa! ‎- Pa!
‎E aproape ora unu. Nu plecăm și noi?
‎Să n-o lăsăm singură pe Ebru.
‎Haide.
‎Așa!
‎Deniz?
‎Vreau și eu o cafea.
‎- Cafea? ‎- Da.
‎Nu spunem „cafea”, ci „ești beată”.
‎Bine.
‎Așa. Bine, hai s-o facem.
‎Nu prea mă pricep.
‎De aici arunci.
‎Într-o clipă, lasă-mă să beau ceva.
‎- Ia. ‎- Sunt ale tale.
‎- Cele roșii. ‎- Cele roșii?
‎Da.
‎Nu a fost deloc rău.
‎Noroc chior.
‎La naiba!
‎Cu iubita cunoscută săptămâna trecută.
‎Nu cred.
‎Am ajuns! Ține, te rog.
‎Sigur.
‎- Mulțumesc pentru seara asta. ‎- Cu plăcere.
‎Bine.
‎- Pe curând. ‎- Pe curând.
‎Amice?
‎Vrei să mai stăm la mine?
‎Haide!
‎Încerci să ne omori?
‎Poate că fix invers, omule.
‎Vei trăi mai mult.
‎Fără limită. La infinit.
‎Până la capăt.
‎Uite, părinții mei au construit casa asta,
‎dar stau eu aici.
‎Ziua de mâine poate să nu mai vină.
‎Poți să mori și mâine.
‎Dacă mor, ‎pun pariu că Ebru nu s-ar supăra deloc.
‎Ba s-ar supăra.
‎S-ar supăra câteva zile, ‎apoi și-ar vedea de viață.
‎Timpul te face să uiți.
‎Deniz.
‎Care-i treaba cu Asli?
‎Nu te scapă din ochi.
‎Parcă ești poșeta ei.
‎E ceva între voi. Nu-i așa?
‎Te referi la seara asta?
‎Am vrut doar să-i enervezi pe băieți.
‎Era un fel de pariu.
‎Asli ți-a spus?
‎Asli e o fată frumoasă.
‎E drăguță.
‎Asli e drăguță.
‎Dar tu?
‎Și eu sunt drăguț.
‎Vezi?
‎Deci v-ați sărutat.
‎N-a fost un sărut adevărat, ‎dar am sărutat-o.
‎Ne putem săruta…
‎sau putem merge mai departe.
‎Sora ta a mers foarte departe.
‎Sunteți împreună acum?
‎Deniz, o iei prea în serios.
‎Nu știu.
‎Las-o baltă.
‎Iată.
‎Glumeam. Haide! Ține.
‎Nu îți bate capul prea tare. Nu contează.
‎Ușor, omule!
‎O las baltă, dar nu mă pot aduna.
‎Contează?
‎Sigur contează!
‎Am fost extrem de îngrijorați!
‎Nu știam unde ești!
‎Dacă ești viu sau mort.
‎- Băiete, mă asculți? ‎- Te ascult, mamă.
‎Murat, nu vrei să spui nimic?
‎Ce vrei să spun? E ridicol.
‎- Sunt copii. Am făcut și noi asta. ‎- Tu încă o faci.
‎Ce vrei să spui?
‎Vii acasă dimineața. ‎A văzut asta la tine. Nu?
‎De n-ar fi apărut ăștia pe-aici.
‎Să fi rămas acolo!
‎Ce mai faci, Deniz?
‎La fel.
‎Ce faci?
‎Standard. Tu?
‎Normal.
‎S-a întâmplat ceva?
‎Nu. Am comandat de mâncare.
‎Nu mă întrebi?
‎Ce să întreb?
‎„Ți-e foame? Vrei să-ți comand ceva?” ‎Așa ceva.
‎„Ți-e foame? Vrei să-ți comand ceva? ‎Așa ceva.”
‎E foarte bun.
‎Burgerul dezgustător al lui Bekir.
‎Poftă bună!
‎Ce spui despre ce s -a întâmplat aseară?
‎Tu ce spui?
‎Păi…
‎A fost altceva.
‎Bună!
‎- Bun venit! ‎- Bună!
‎- Ayran? ‎- Nici vorbă.
‎De la Burak.
‎Îmi cer scuze.
‎Ce e?
‎E o protecție alcoolică ‎împotriva apei cu clor.
‎Ei bine, Burak, ‎nu trebuia să vii la piscină.
‎Nu te-a obligat nimeni să vii.
‎Te-a forțat cineva?
‎Nu.
‎Vin cu daruri și sunt certat.
‎I-am spus ‎că ne vedem pe plajă dimineață…
‎Am fi luat barca.
‎Dar a vrut să vină la piscină.
‎La ce bun să ai piscină
‎când ai marea, nu?
‎Te roade, nu?
‎Am văzut un prieten.
‎Ce faci, Pinar?
‎Standard.
‎Ce faci diseară?
‎Merg în vizită cu părinții.
‎Mâine-seară?
‎Examenul fratelui meu. Sărbătorim.
‎- Sărbătoriți. ‎- Da.
‎Tu?
‎Nu vii?
‎Ei bine, eu și Ozgur nu prea ne înțelegem.
‎Dar voi veni. Vedem.
‎Ce voiai să-mi spui?
‎Eu…
‎Voiam să te invit în oraș.
‎Ai vrea?
‎Sigur.
‎Bine. Ne vedem, atunci.
‎Ne vedem.
‎Ahmet! Ce crezi că faci?
‎Amice! Haide, te așteaptă burgerul.
‎Am mai comandat unul. Haide!
‎Mănânci prea mult, Deniz.
‎Să nu te faci iar Pacman.
‎Ce facem în seara asta?
‎Stau acasă. Mâine-seară ne facem de cap.
‎Și azi ce are?
‎Merg în oraș mâine-dimineață.
‎Putem merge acolo diseară.
‎Hai, Burak!
‎Rezultatele examenelor.
‎Da.
‎Ce facem mâine?
‎N-am discutat?
‎Nu am spus că sărbătorim împreună?
‎Da?
‎Nu, Deniz?
‎Avem cina cu familia.
‎Ce cină în familie? Ebru nu va veni.
‎- Cum de? ‎- Ne-a lăsat baltă iar.
‎Merge în Kos cu Kaan.
‎În Kos?
‎- Mama n-ar lăsa-o. ‎- Ba da, dacă merge la facultate.
‎Nu vrea.
‎A ales facultăți slabe, sigur o să intre.
‎Deci despre Kos tot vorbea Kaan.
‎Merită aplauze. ‎A fost o mișcare inteligentă.
‎Deniz, vrei să vii și tu? ‎Toată lumea va fi…
‎Cu tine vorbesc!
‎Ar trebui să vii și tu. Vor veni toți.
‎Mă mai gândesc.
‎Bine.
‎Gândește-te!
‎Ce? Au venit muștele.
‎S-a răcit ceaiul.
‎Ce e?
‎Ce?
‎Ebru? E grav?
‎E în ordine. Mai încercăm la anul.
‎Am intrat la Afaceri, ‎voiam să te păcălesc!
‎Fata mea dragă.
‎Iubirea mea! Foarte bine!
‎Știam eu!
‎Ce vei face?
‎Nu știu. Poate mă duc în Kos.
‎Cum să…
‎Deniz, ești un idiot.
‎Nu mișca piciorul.
‎Poți să-i spui mamei:
‎„Nu mai am unde mă giugiuli aici, ‎mă duc acolo.”
‎Nu fi nesimțit.
‎Ai crescut.
‎Serios.
‎Tata a făcut rezervare la restaurant.
‎Nu plecați nicăieri.
‎- Ce? ‎- Nimic.
‎Mamă, avem planuri pentru diseară.
‎Cu prieteni.
‎Bine, e în regulă. Puteți merge după cină.
‎O să luăm cina.
‎- Rareori reușim… ‎- Mamă, nu e corect față de ceilalți.
‎Ne-au invitat. Și am promis.
‎Nu e corect să nu mergem.
‎Bine. Spuneți-i voi tatălui vostru.
‎Bine.
‎Și vom întârzia.
‎Nu exagera.
‎- Cu plăcere. ‎- Doamne, ești…
‎Ești leul meu. Ești tigrul meu. ‎Ești regele fraților!
‎Ce părere ai despre Asli?
‎Poftim?
‎M-am dus la ea, dar n-a deschis ușa.
‎A ales o singură facultate.
‎Cred că e înnebunită.
‎Mulțumesc că ai venit, Deniz.
‎Nu mergi la marea petrecere?
‎Nu.
‎Vrei să facem altceva?
‎Să-mi tai venele, poate.
‎Nu, adică, nu știu.
‎Vrei să mergi în altă parte?
‎Da, sigur.
‎Să mergem în altă parte.
‎Și să nu luăm pe nimeni cu noi.
‎- Doar noi doi. ‎- Da!
‎Să mergem.
‎Casa asta e deprimantă.
‎Deniz?
‎Unde te duci?
‎Mama vrea câteva lucruri, de asta…
‎- Nu vii? ‎- Ba da.
‎Da. Venim cu Ebru.
‎O s-o aștepți mult și bine pe Ebru.
‎Nu mă feliciți?
‎- Felicitări! Medicină, nu? ‎- Mulțumesc, frate.
‎- Pe curând. ‎- Pe curând.
‎Ne vedem.
‎Deniz, ce faci? Haide!
‎Bună!
‎Unde mergem?
‎Nu mai vreau să știu unde mergem.
‎Las-o baltă.
‎Ascultați Radio Reks, 103,2, ‎cu Melih Alaca.
‎Continuăm cu dedicațiile ascultătorilor.
‎Un prieten de-al meu, Burak Gumus, ‎îi dedică o melodie lui Asli Ilhan.
‎Bună, Asli! Sper că ne asculți.
‎„Kir Zincirlerini”, Tarkan.
‎Pentru toți insomniacii și pentru Asli ‎din Bodrum, de la Burak.
‎Tarkan, „Kir Zincirlerini”.
‎Nu vrei să încetinim?
‎O să facem altceva.
‎Un moment de liniște.
‎- Burak, ce faci? ‎- Burak!
‎Burak!
‎Ce faci? Vreau să văd unde mergem.
‎Un minut.
‎Burak, haide.
‎Burak, ai grijă!
‎Bine, calmează-te. S-a terminat pista.
‎- Un minut și s-a terminat. ‎- Cum adică?
‎Calmează-te, e în regulă.
‎Frumos, nu?
‎Aici voiam să ajungem.
‎Nu mergeau farurile.
‎Mama îl tot bătea la cap pe tata ‎că nu le-a reparat.
‎Nu știu dacă tata o căuta cu lumânarea
‎sau i-a fost lene.
‎Da, accidentul.
‎S-a întâmplat pe drumul ăsta.
‎Știți voi,
‎cel despre care nu știți cum să vorbiți.
‎E în regulă.
‎E normal.
‎Vreți să întrebați ‎cum au murit părinții mei.
‎Dar nu mă puteți întreba cum au murit,
‎puteți doar să întrebați ‎cum i-am pierdut, nu?
‎Dar nu e așa.
‎Poți să-ți pierzi cheile.
‎Le poți găsi mai târziu.
‎Dar oameni nu mai găsești.
‎Oamenii mor.
‎Ați înțeles?
‎Mama și tata sunt morți.
‎Nu mai sunt.
‎„Ce ai face, dacă nu ți-ar fi frică?”
‎Nu-i așa?
‎Haide, Asli! Haide!
‎Haide!
‎E rece!
‎Parcă îți era frică. Ce s-a întâmplat?
‎Ia și tu.
‎Nu, m-am abțiguit deja.
‎Și? E mai bine așa.
‎Bine, fie. Haide!
‎Dă-mi.
‎- Vorbești serios? ‎- Haide!
‎Dă-mi-o!
‎Deniz? Unde te duci?
‎Nicăieri. Iau lemne pentru foc.
‎Bine.
‎Frate, ce naiba?
‎M-am săturat!
‎Nu știu ce să mai fac! ‎Nu știu ce-ți trebuie!
‎Ce să fac mai mult? De câte ori?
‎Nu te gândești la mama ta? ‎De câte ori trebuie să se întâmple asta?
‎De care să mă ocup? Nu mai suport!
‎Te-am obligat să locuiești în casa asta?
‎Bine.
‎Pleacă din casa asta!
‎Nici eu nu te mai vreau! ‎Pleacă și scap de tine!
‎Odată, am vrut și eu să cresc.
‎Apoi, acum ceva timp…
‎am vrut să se termine totul.
‎Ați înțeles, nu?
‎Dar când v-ați născut voi…
‎s-a schimbat ceva.
‎Timpul s-a schimbat.
‎M-am maturizat.
‎A fost dureros? A fost. Da.
‎Suferi. Îi pierzi pe cei dragi.
‎Dar mereu e ceva de descoperit!
‎Nu știu nimic despre pescuit.
‎Da.
‎Dar nu contează.
‎Pot să stau liniștit aici.
‎Vin aici.
‎Îmi ascult sufletul. ‎Mi-l ascult cu atenție.
‎Încerc să ascult ce spune.
‎Cum mă simt?
‎Unde doare? Sau fericit?
‎Ce s-a întâmplat azi?
‎Ieri ce s-a întâmplat?
‎Dar nu suntem atenți la lucrurile alea.
‎Nu suntem atenți, dar corpul vorbește.
‎Corpul ne spune.
‎Dacă știi să asculți, corpul îți vorbește.
‎Te simți mai bine.
‎Nu știu. Ai grijă de tine.
‎Ai o percepție mai bună.
‎Nici că există limite.
‎Sincer.
‎Nici că există limite.
‎Ce mai faci?
‎Standard. Tu?
‎Sunt bine.
‎Vrei o bere?
‎Știi de ce se aud cicadele?
‎Nu știu, dar sunt enervante.
‎Sunt ciudate tare.
‎Rămân sub pământ 17 ani.
‎În ultima lună, ies să se împerecheze.
‎Sfinte Sisoe! Și apoi?
‎Cele care fac dragoste mor.
‎- Ciudat, nu? ‎- Dar restul?
‎Da, astea sunt.
‎Până în septembrie, nu va mai fi niciuna.
‎Trebuia să-mi spui mai devreme!
‎E o chestie uimitoare.
‎Can, știi de ce cântă cicadele?
‎Da, dar vreau să aud de la tine.
‎Doar despre asta vorbește.
‎Asta e zivzivul nostru.
‎Ce naiba e „zivziv”?
‎Mergem la Adonis? Pentru sfârșitul verii.
‎Să mergem!
‎Mai vedem.
‎Cum de nu deranjează avioanele ‎luminile alea?
‎Cum adică nu putem intra?
‎Tipul ăsta arată bine, ‎dar pe noi ne-ai văzut?
‎Dumnezeule!
‎- Ne iei. ‎- Mă aștepți dacă nu pot intra.
‎Sigur nu vei intra. Ce cauți aici?
‎Oricum nu vei putea intra.
‎Ce nebunatici suntem! În parcare!
‎Pinar, nu te mai smiorcăi atât!
‎Dă-mi și mie.
‎Chiar suntem ratați.
‎De ce suntem noi ratații? ‎Ăia nici nu se aud acolo.
‎Purtăm o discuție plăcută,
‎e șmecherie. Poți s-o iei așa.
‎Ahmet, ești un idiot!
‎Hai să bem și nu mai suntem ratați.
‎Haide! Dă-mi.
‎Așa, frate.
‎- E tare! ‎- Arde.
‎- Nu te opri, Pinar! ‎- Bine!
‎Nu prea mult.
‎Mă așteptam să mă lași baltă iar.
‎Îmi pare rău.
‎Îmi cer scuze.
‎- Bine? ‎- A început petrecerea cu spumă!
‎De unde a apărut?
‎Deniz, dă-l pe gât! ‎Nu suntem mai prejos.
‎- Așa te vreau. ‎- Mai presus.
‎E elegant.
‎- Arde! ‎- Ustură!
‎Frate, e exagerat.
‎Cine a dat prima petrecere cu spumă?
‎Frate, o să ne îmbogățim. ‎Afacerea cu săpun.
‎Bulele Mehmet.
‎Au deschis capacul mașinii de spălat!
‎DJ! Mai tare!
‎DJ!
‎Bună!
‎Ce căutați aici? Haideți înăuntru.
‎Suntem bine aici.
‎Plănuim să revenim și anul viitor. ‎Atmosfera e minunată.
‎Nu! Nu mai vreau.
‎Bine, v-am văzut și am venit să vă salut.
‎Arătați bine. Chiar foarte bine.
‎Nu încercați să intrați.
‎Mehmet, frate. Bas!
‎Mehmet, frate. A oprit-o.
‎Ce faceți?
‎Ce-i asta?
‎Ne sărutăm.
‎Vă sărutați.
‎Are iubită.
‎Și ea are iubit. Și ce?
‎Grozav! Cum e?
‎E bine?
‎- Deniz, încetează. ‎- Nu!
‎Ajunge. Haide!
‎„Haide” ce?
‎Nu exagera. Doar ne sărutăm. Uite!
‎Ce naiba faci?
‎- Deniz, calmează-te. ‎- Ce faci?
‎- Ce naiba faci? ‎- Deniz, ce faci?
‎Nenorocitule! Ce naiba faci?
‎Ești teafăr? Ce s-a întâmplat?
‎- E-n regulă. ‎- Ce s-a întâmplat?
‎Cum să fie în regulă? Deniz e teafăr?
‎Nu vă putem răspunde la telefon…
‎E robotul telefonic.
‎Nu mă pricep să las mesaje.
‎Îi suni mai târziu.
‎Struțul rapid. Trei litere.
‎S-a terminat vacanța lungă. Nu?
‎Nu, tată! Mai avem două zile.
‎Ai întârziat.
‎De fapt…
‎am ajuns eu cam devreme.
‎- Așa cred. ‎- Așa cred.
‎Glumești.
‎Foarte amuzant.
‎Nici vorbă.
‎Nu vreau să uit.
‎Ce să uiți?
‎Pune-o acolo.
‎- Hai, Ebru! ‎- Am venit.
‎E de la Asli.
‎Asli are…
‎telefon mobil.
‎Și, când voi începe facultatea,
‎voi avea nevoie și eu de unul.
‎Să vedem dacă îmi trebuie mie, ‎apoi vorbim.
‎- Mergem? ‎- Mergem.
‎Așa!
‎Am pornit.
‎Alo.
‎Alo?