Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PRESENTERER
Official YIFY movies site: YTS.MX
Til minne om Özgür Başaran…
ORTAKOY-KOMPLEKSET
Deniz?
-Har du den, mor? -Ja, jeg har den.
Ta dem ut av bagasjerommet.
-Velkommen. -Takk. Hei.
Asli er her! Straks tilbake!
Deniz.
Hei! Når kom dere?
-Lille venn! -Hei!
-Kan du la være å buse inn? -Har sett det før. Skifta bleie på deg.
Men den har forandra seg. Vil du se?
Er du gal? Hva gjør du, Deniz?
Hei! Hvor skal du? Balkongen.
-Vask den. Jeg skal svømme. -Hva?
Som om du skal til OL!
Frøken Asli.
Hva skjer med "frøken"? Så voksen du har blitt!
Se på deg, da. Skjegg og alt.
Bollekinnene er borte. Hvordan skal vi klype dem nå?
-Jeg liker det jeg ser. Veldig bra. -Sjallabais.
"Sjallabais"? Du blir ikke lett å håndtere, skjønner jeg.
-Mamma Handan! -Du store!
-Velkommen! Jeg har savna deg! -Jeg har savna deg også.
Hun kom til å somle i dagevis. Jeg ville komme innom.
Så fint av deg. Så brun du er!
-Men jeg venta… -Jeg kommer.
-Er du her ennå? -Kan jeg ikke hilse på gjestene?
-Ok. Ferdig. Ha det. -Hvordan gikk det med eksamen?
-Vi får se. -Kjøleskapet er tomt.
Jeg så etter vann.
-Hvordan gikk eksamen, sånn egentlig? -Den gikk bra. Slapp av.
-Jeg er nok blant topp 100. -Topp 100?
Vi får se.
-Du er på topp? -Murat! Sir! Velkommen!
Drittungen kaller meg "sir".
En stund trodde jeg ikke at du kom.
-Vi venta til han var ferdig med eksamen. -Engelsk.
-Glem det. -Det er det han er best i, da?
Glem eksamen. Glem karakterer.
-Det er et språk. Du lærer det til slutt. -Hvordan går det med Zeynel?
Pappa har det fint. Vi snakker ikke så mye med mamma.
-Kom innom en gang for en prat. -Ok.
Hva skal vi gjøre med Deniz?
Den holdninga der. Han går ned i vekt og blir høyere.
Husker du at han ikke kunne løpe på grunn av vekta? Han var Pacman.
Det føles ikke som så lenge siden.
Det var dedikasjon.
-Han er høyere. -Bra for ham.
-Be faren din komme. Grillfest. -Ok.
Du har gått mye ned i vekt, altså.
-Hva skjer? -Det vanlige. Du?
-Jeg bader. -Kult.
Ikke tenk på å konfiskere hatten. Den betalte jeg mye for.
Er det Deniz?
Ikke spør. Han svømmer som en proff.
-Hva skjer med deg, Deniz? -Han har blitt svømmer.
Har du hatt deg? Har du det?
Nei.
-Du, da? -Selvsagt.
Mykt og heftig.
Pinar har spurt etter deg. Seriøst.
Tror du at han har samme vibb som Serdar Ortac?
"Serdar Ortac møter gullfisk", ja.
Gi Serdar Ortac oransje jakke, så er de like.
-Du hadde gjort deg på scenen. -Gullfisken Serdar.
Du snakker for mye.
Går det bra, kompis?
-Ja. -Jøss.
Engelsken din er svært god.
Det er det jeg har sagt til læreren. Men, du vet…
Har du noen planer?
-For hva da? -For sommeren.
-Jeg skal vel svømme. -Søstera di sa det.
Ikke tro på det.
Hva er dine planer?
Kjedelige ting. Bassenget.
Bekirs motbydelige burgere
og disse idiotene. Özgür og gjengen. Som alle andre somre.
Kanskje det blir annerledes i sommer.
Hvorfor? Fordi du er høyere?
Har du lært deg å svømme, Deniz?
-Slutt! Du drukner ungen! -Unge? Han er høyere enn meg!
Veldig morsomt! En, to…
-Det var veldig gøy… -Tre!
Dere er døde, begge to! Bli der du er og ta det som en mann!
Kom hit!
-Hva er dette? -Vi legger an på noen jenter.
-Sommeren er din tid. -Legg den på bordet.
-Hva er dette? -Vi er på diett.
-Hele familien? -Ja, sir!
Ebru! Middagen er klar. Hvor er hun?
Jeg vet ikke.
-Jeg stikker. -Vent. Ta med deg søpla ut.
-Du gir meg all jobben, mamma. -Slutt å klage.
Vær tilbake inne klokka 1.
-Si det til dattera di. -Greit.
Ikke kom hver for dere.
-Du spiste ikke engang middag. -Deniz!
-Jeg dreper deg, din jævel! -Ebru!
Han låste meg inn på badet!
Jeg har hamra på døra i evigheter! Dere hørte meg ikke!
-Vannmelon? -Nei, pappa!
Du benytter anledningen, ja.
Dette er fælt. Hvorfor må vi vente på dem?
De forandrer seg aldri.
Ikke sant?
Hei, Asli!
-Hvor har dere vært? -Har du vært frosset ned? Her er vi!
-Hvor er Ebru? -Gjett.
-Hun kommer ikke på evigheter. -Sa det samme om deg, men…
-Angående det… -Jeg er her.
Beklager at jeg er så sen.
Alt skyldes den teite broren min.
Deniz? Du, da?
-Jeg venter på Ahmet. -Ok.
Flott.
-Klokka 1 på stranda. -Vi får se, da.
Jeg rører den ikke.
Skal vi spille bordfotball, Deniz?
Deniz!
-Hæ? -Bordfotball, sa jeg.
Deniz.
Har dere et øyeblikk, Deniz og Kocero?
-Hallo. -Hva har du gjort med Özgür?
Faren ringte vel. Han ga meg denne.
Pokker! Så Hasan ølene?
-Jeg vet ikke. Er ikke Ebru her? -Hun kommer. Hvordan går det?
-Hun skulle på apoteket, sa hun. -Det døgnåpne?
-Vent litt! Er Ebru jomfru, Deniz? -Oi!
-Kan hun ikke ha sex, engang? -La ham si det.
-Hun henger med Kaan? -Slutt, Resat.
Det går fint.
Hva er i veien? Han vet jo om dem.
Du er best.
Du er fantastisk. Virkelig.
Kos deg.
Kom igjen. Gi meg en mandig positur.
-Gi deg, Asli. -Sånn, ja.
Jeg tar bildet nå.
-Dette er bra. -Özgür skal tisse.
-Hvem blir med? -Jeg.
Dere.
-Resat? -Er det så åpenbart?
Fra mils avstand. Men han har ikke bedt meg ut.
Må han be deg ut? Det er et nytt årtusen, undergangen er nær, men han må spørre.
-Dere har rett. -Du har rett.
-Du er sammen med Emre? -Aldri i verden.
-Og kanskje… -Med hvem, Pelin?
Farmasøytens kompis?
Burak hadde ikke sett på deg, engang.
-Men hva om han gjør det? -Da finner han nok ikke noe der.
-Oi! -Du ser ikke på ham, altså?
-Er det galt? Alle kjenner ham. -Alle jentene her.
Så fint.
Jeg kjenner ham ikke, iallfall.
Hold kjeft.
Skal vi spleise deg med smartingen?
Alt handler om gutter for dem.
Passer han for henne? Vil hun ha sex med ham?
Du kommer til å glemme dem etter to måneder uansett.
-Kanskje de ikke glemmer hverandre. -Gi deg. Hvor naiv er du?
Jeg vet ikke, jeg. Hadde du glemt din første?
Kanskje de vil det, da.
Denne greia med jomfrudom er veldig irriterende.
Har du ikke gjort det ennå, så har du ikke gjort det.
Applaus! Vil du ha medalje, eller?
-Jeg tror ikke på det. Hvem gjør det? -Kadir.
Hva? Snu deg.
-Hvem hadde trodd det? -Kadir Inanir tror det.
Jeg skjønner. Så teit.
Det er ikke sånn at dette er noens første gang.
Jeg vet ikke med Oya, men Pelin har ikke hatt seg på lenge.
Ebru svikter meg i sommer. Det er åpenbart.
Hun forsvinner så fort hun finner noen.
-Og du? -Ikke se! Jeg er ikke ferdig!
Unnskyld.
Går ikke du ut med noen?
Nei, men jeg sier ikke dette på grunn av det.
Så fort de folka der finner noen, blir de hele verden for dem. Det er det jeg mener.
Oi!
Hva? Ikke noe jeg ikke har sett før.
Det var akkurat det jeg sa.
-Takk. -Jøss, Asli! Henger du med unger?
Da hadde jeg hengt med deg først.
Asli skyter rett i tverrliggeren! Hun skårer!
For meg er fersken det beste.
Nest best er vannmelon, og så kommer plommer.
Plommer, for faen!
Jeg setter plommer på tredjeplass.
Melon først, så epler og jordbær.
Asli?
For meg er det helt klart.
-Dadler, dadler og atter dadler. -Dadler er fint, men…
-Her. -Slutt å kaste, Özgür.
Så lenge vi har fersken.
Selv frøene er heftige.
Greit. Gi meg den. Få den.
Den ungen kan ikke røyke. Og han sier ingenting.
Deniz, da.
Jeg har fått nok.
-Skal vi dra, da? -Ja, du har rett.
Ebru?
-Vi er ikke barnevakt. -Hvor er hun?
-Han kan vente. Hva annet skal han? -Jeg er kald, Asli. Tar på denne.
-Gi deg. -Ta den på, da.
Deniz, da?
-Gi den til Ebru. Til når hun savner meg. -Ok.
-Ikke les, ok? -Ok.
Vi ses.
Resat. Dere…
-Hva er planen i morgen? -Vi drar til stranda tidlig.
Jeg vil ikke være med alle foreldrene. Jeg er ikke i humør for familier.
Jeg holder av en plass, da.
Vet du hva?
Du er en tiger, du er mer enn menneskelig!
-Da ses vi. -Jeg er et beist.
"Hvem hadde ikke blitt revet med på en sådan kveld", sa poeten.
Gi deg, Deniz!
-Vi ses, Burak. -Vi ses.
Kos dere.
Dette er fra Asli.
Kom igjen.
-Hvem er Burak? -Kaans venn.
Hvem er Kaan?
"Hvem er Kaan?" Slutt å snakke. Gå, nå.
Lille venn?
Mamma?
-Mamma? -Du ser ut som en hummer.
Har du spist noe?
Hva er klokka?
-Vi bør smøre deg med yoghurt. -Det funker aldri, mamma.
Greit.
Da er det vel ikke så lurt å sovne i sola, eller?
Så flott. Vent.
-Ikke rør, mamma! -Koray!
Solsengene våre er ledige. Vi går dit.
-Kjære Handan! -Hei, vennen.
-Hvordan går det? -Det går fint. Travelt opptatt med ham.
Se på deg. Hva har skjedd med deg? Rødbete!
Ahmet og jeg var på sykkeltur.
-Det går fint. -Hvor skal dere?
-Til klippene, mamma. -Akrobatikk, ja.
-Hva snakker du om? -Det er som akrobatikk.
Hadde det vært så trist å bare bli hos meg?
Det går bra, mamma.
-Ja, det gjør det. -Det er derfor vi skal dit.
Det er ikke trygt der.
Vi skal ikke stupe, mamma.
Ok?
-Vi hopper ikke uti. -Nå drar vi.
Deniz! Hva skal du gjøre? Du kan bli med om du vil.
Ikke vær dum.
-Hva er galt? La gutten bli med oss. -Da blir vi ikke kvitt ham.
-I går venta han uten å klage. -Hvor?
Mens jeg spilte bordfotball. Det går fint, mamma. Kom, da.
Kom da, Deniz.
Jeg er utslitt.
Ikke se på meg. Asli inviterte ham.
-Hva har han gjort deg? La ham være. -Hva eksploderte i ansiktet ditt?
En bombe.
Søstera mi er morsom. Hun er sånn hjemme også.
-En gang lærte pappa meg å stryke… -Klapp igjen, Deniz.
-Hun brente jernet. -Hvordan?
-Hun strøk ledningen. -Det var et uhell, da!
Hvorfor lærer faren din deg å stryke?
Bare fordi. I familien vår er vi skreddere,
og en må stryke til slutt.
Klapp igjen!
-Han er morsom. -Glem ham. Han er klengete.
-Dette er slitsomt! -Slutt å klage, Oya.
-Vi burde ha blitt på stranda. -Du blir ikke akkurat tvunget her!
Så irriterende du er.
Hvordan kan du bli brun på den måten?
-Jeg solte meg, men måtte dra tidlig. -Din tullekopp!
Jeg svetter som en gris. Skal vi hoppe uti?
-Vi blir. Må ikke hoppe uti. -Denne pysa er redd!
Som om du hopper uti!
Ikke press noen. Hopp om dere vil.
Jeg er ikke så sikker heller.
-Hvorfor hoppa vi herfra i fjor? -Da var vi høye.
-Dette er veldig høyt. -Jeg sa jo det.
-Øl? -Jeg vil også ha.
Pass deg, Mixi.
Ikke vær en festbrems. Vi hopper uti, ok?
Jeg legger meg i sola.
-Jeg kommer etter. -Ikke vær dum.
Kom vi helt hit bare for å sole oss?
Har du sett? Vanskelig å klatre opp igjen.
Glem det.
-Det krever tæl. -Hun hoppa ikke i fjor heller.
Deniz!
-Hva gjør du? Har det rabla for deg? -Hva er galt? Jeg hoppa uti.
-Går det bra? -Det går kjempebra.
-Kocero. -Herregud!
-Kom opp på høyre side. -Svøm rundt der.
-Din urokråke! -Han kan da svømme!
Jeg ba ham om å ikke bli med!
-Jeg tok deg før du falt. -Veldig morsomt!
Vær forsiktig!
-Klippene er skarpe. -Ok.
De er her!
Håper du har det fint!
-Kom igjen, Asli. Vi gjør det sammen. -Du trenger ikke meg.
Her, Deniz.
-Kom igjen, Asli… -Ebru!
-Kom igjen! -Ikke la ham vente.
Du liker det, du?
Ok.
Kjære vene.
Alle er idioter.
-De logrer for de folka der. -Hvem?
Kaan og kompisen hans, så klart.
-Burak? -Kanskje. Vet ikke hva han heter.
Burak.
Søstera mi tok oss med hit bare for å treffe ham.
-Hadde ikke vært her om jeg visste det. -Hopp!
Jeg skjønner ikke hvorfor guttene er så gira.
-Hopp, da! -Kom igjen!
De krangla, men nå hopper alle som pingviner.
-Hvordan var vannet? -Det var deilig.
-Litt bølger. -I sjøen?
Var det vått?
-Aslı! -Aslı!
-Kom igjen! -Kom igjen!
Kom igjen! Aslı!
Aslı!
Se på dem! Ikke til å tro.
-Du har blitt en skikkelig røyker, du. -Skal du ikke uti?
Hvorfor skulle jeg bli med dem?
De har lagt igjen alt her. Idioter. Vi må liksom ta dem opp igjen.
Ga du søstera di den lappen?
-Ja. -Legg sammen to og to. Så skjer dette.
Skjønner ikke.
-Leste du ikke lappen? -Du ba meg om å ikke gjøre det.
Jeg burde legge igjen alt her. Så kan de hente den.
-Jeg er da ikke noe pakkesel. -Jeg kan bære alt. Det går fint.
Gi deg, Deniz. Er du…
Vi bør smøre deg inn, ellers blir du blå.
Du er fortsatt i sola. Bra jobba, altså.
Kjære vene.
Du sa at du var halvveis, liksom.
Legg deg ned.
La oss dekke deg til.
Du er knallrød, Deniz.
-Nå er jeg helt gul. -Ja.
Hva vil du bli når du blir stor?
Jeg vil iallfall ikke bli som faren min.
Jeg vil ikke bli utbrent når jeg blir stor.
Og jeg vil ikke bli som mora mi.
Hva mener du?
Jeg vil ikke bli forført av et rasshøl.
Og jeg vil ikke stifte familie, bare for å gå fra dem senere.
Jeg mener det.
-Bra. Det kler deg. -Ja, sikkert. Det tror jeg på.
Var det høyden eller hoppinga som skremte deg?
Da er du redd for begge, da.
Du hoppa uten å nøle. Bra jobba.
Jeg hadde vært redd om natta. Teller det?
Idiot.
-Hva hadde du gjort om du ikke var redd? -Hva mener du?
Hadde du blitt med dem?
Hva?
Kom. Jeg vil vise deg noe.
Hvor skal vi?
Kom igjen.
Her.
Se.
Dette er helt utrolig.
-Herlighet, så vakkert. -"Fiken, fiken, fiken", ikke sant?
A1, B1, B2, B6.
-Jern, fosfor og klorid. -Så sunt, da.
Ja.
-Det sto i ei bok. -Niende. Biologi.
-Nei, ikke i niende. Gi deg. -Så nydelig smilet ditt er.
En rødbete med et vakkert smil.
-Jeg? -Du, ja.
Det sto i ei bok. En øvelse.
-Hva skjer? -Lukk øynene dine.
Skrell fikenen i tankene.
Lukk øynene dine, nå.
-Så kleint. -Lukk dem. Dette gjør vi.
Greit.
Se det for deg.
Hvor begynner du når du skal skrelle fikenen?
Og så…
Hva sitter du igjen med?
Hva er siste del du skreller av?
Hvordan høres det ut?
Ikke åpne øynene dine.
Ta en bit.
-Hvordan smaker det? -Godt.
Ta en bit til.
Beklager.
Det er noen som kommer.
-Løp! Noen kommer! -Hva i helvete?
Løp, Asli!
Ro deg ned, rødbete!
Hvorfor i helvete løper vi nå?
Veldig morsomt! Jeg tråkka i bæsj!
Nå holder det, Deniz! Det er ingen som jager oss!
Hvorfor i helvete løp vi?
-Asli? Hvor har du vært? -Det raker deg ikke.
Vi ba deg jo om å bli med?
Jeg liker ikke guttenes leketøy. Jeg vet ikke, jeg.
Da går du glipp av mye, vennen min.
-Jeg redda deg fra dem. Er det så ille? -Tusen takk, da. Jeg skal hjem nå.
-Greit. Disko i kveld? -Skal du også?
Du gjør dette til en stor greie.
-Jeg drar med Deniz. -Han kommer ikke inn.
Da drar vi et annet sted.
Du og dramaet ditt. Jeg kommer.
-Ikke si noe til faren din, ok? -Vi får se. Asli! Vi ses.
Greit!
Greit! Nå går jeg. Se på meg!
Unnskyld! Unnskyld!
Det er ingenting. Det måtte skje.
Her skjer det ingenting.
-Ha en fin kveld. -Vi ses.
Alt er ok. Kom igjen. Vi kan fortsette festen!
-Kom igjen! -Resat. Asli.
Har du med deg legitimasjon?
Vi finner ut av det.
Kjæresten din er en god danser.
Takk.
Bli med meg, Deniz. Kom igjen.
Unnskyld meg.
Unnskyld.
-Du har misforstått! -Hva da?
-Hvordan kan jeg misforstå et kyss? -Hør her!
Hva prøver du å forklare?
-Kyss den du vil! Drit og ra! -Hør på meg!
Ebru!
-Ok. -Rasshøl!
Han kyssa jenta rett foran meg!
Skal du elske ham, da, Ebru? Han fortjener ikke tårene dine.
-Han er en bondetamp! -Ikke overdriv!
Jeg gjør ikke det. Og du fortjener bedre. De karene her er ubrukelige.
Herregud! Hør her, Asli.
Jeg sier da ikke at jeg skal gifte meg med ham!
Ikke gift deg med ham! Burak, eller hva han heter, kommer i bryllupet.
Der?
-I bryllupet? -Ja, ikke kom.
-Burak? Der? -Ja.
Vent litt. Fortell meg hvorfor Burak kommer til å komme i bryllupet.
Svigerinne!
Kom til vinduet, svigerinne!
Svigerinne!
Du!
Svigerinne!
-Kan du ikke ringe henne? -Hun kommer ikke ut.
Svigerinne!
Kom til vinduet, svigerinne!
Du…
Hei.
-Hva skjer? -Det vanlige.
-Hvordan går det med dere? -Helt fint.
Fint. Jeg kommer tilbake.
-Hva gjør du? -Det vil du vel vite, Resat?
Det hadde gjort vondt!
Hva skjer?
Det vanlige, vil jeg si.
-Gjør det fortsatt vondt? -Ikke så veldig.
Det gjør selvsagt vondt, men ikke så veldig.
Hvilken tar du? Bestem deg.
Det gjør vondt.
Kom hit, da.
-Hei. -Hei.
Har vi møttes før?
Asli, ikke sant? Jeg heter Burak.
Han fyren og jeg har møttes.
Dere ser så bra ut sammen.
-Det er Deniz. Han er som en bror. -Jeg bare sier det. Tenk over det.
Ta ham du, da, om du liker ham så godt.
Greit. Hvor mye?
-Han er dyr, altså. -Asli!
Hva? Det var en vits. Hvor skal du, Deniz?
-Til Ebru og de andre. -Hun kommer snart.
-Er du Ebrus bror? -Ja, dessverre.
-Da er vi naboer. -Men vi har aldri sett deg her.
Aldri?
Huset står der, men jeg er der sjelden.
-Når jeg er der, får jeg klager. -Fra faren min.
-Er faren din bestyrer? -Jeg vet ikke. Kanskje.
Du bør vel passe deg, da.
Vi gjør ingenting her. Vi har det bare gøy.
-Bare hyggelig, nabo. -Takk.
-Hvor mye skal jeg betale deg? -Prøver du alltid å kjøpe alt?
-Om du selger, så. -Det gjør hun.
Burak er også her.
Snakker med lillebroren din.
-Hvor er den jævelen? -Har du lest brevet hans?
Han kan drite og dra.
Jeg skal bade, Asli.
-Hva heter han som er med Ebru? -Özgür.
Skal vi spille volleyball?
Kom igjen!
Sånn, ja! Bra jobba!
Her! Få den!
Kom igjen!
Hold deg bak, Deniz!
Emre! Resat!
Du er elendig!
Kom igjen!
Konsentrer dere!
Asli.
Vi ses, dere.
-Hva skjer? -De er så irriterende.
Feige lag. Da taper man.
-Vent, Ebru. -Se på laget. Vi hadde Deniz.
-Vent. Bare hør her. -Jeg tok det eneste poenget.
Du har rett. Laget var svakt.
Hva er det, mann?
-Redd søstera di, Supermann. -Gi deg, He-Man.
-Ok. -Ta ham, da.
-Kom igjen. Få tak i ham. -Knus skallen hans.
-Vet du det? -Nei.
Klarer du det ikke, er vi rett bak deg. Det er ikke utroskap.
-Er du sterkere fordi du er høyere? -Det går fint.
-La ham være. -Det går fint.
Kom igjen, da.
-Nei. Kom hit. -Han bør dra.
Ikke trekk hånda unna. Ta ham.
Kom igjen, Elbru.
Du vil alltid være en taper, du!
Deniz? Hva i helvete?
Tar du en unge?
-Hva faen gjør du? -Vi tulla bare.
Er dette tull for deg?
-Slutt å gråte. Samme det. -Drit og dra.
Deniz.
-Jeg kjefta på dem. Gjør det igjen. -Stikk, Elbru.
Ikke vær så opprørt, da. Deniz.
-Dra nå. -Hva er galt?
-Det går bra, Asli. -Hva i helvete skjedde?
Gutten min? Skal du ikke spise noe?
Hør her. Du bør si unnskyld til Deniz.
Vi gjorde ikke noe.
-Er du sikker? -Ja.
Tenk deg om. "Jeg kan ikke jobbe uten å vite hva jeg gjør."
Hva i helvete?
Oi. Jeg er lei for det.
-Hva skjer? Hva er det? -Ingenting.
Du lar vel ikke idiotene styre deg? De er rasshøl. Virkelig.
Ok.
Dette er den første.
-Sett den her. Den er min. -Vel, vel.
Hør her, kompis.
-Bli med til Kiraz i kveld? -Kiraz?
Ja. Livemusikk og hele pakka.
-Kanskje. -Jeg venter på deg.
-La oss avslutte, Burak. -Ok, jeg er her.
Du vil tape, altså?
-Du vil at jeg skal… Pokker! -Herregud!
-Snakker vi ikke sammen, Kocero? -Jo.
-Gir du oss det glatte lag? -Selvsagt ikke.
Hvor er Ebru, Deniz?
Hun måtte visst gjøre noe med mamma.
Hele familien gir oss det glatte lag.
Tingene dine er her, Asli. Nå drar vi.
Greit!
Vil du dra til Kiraz i kveld?
Kiraz. Ok. Ok, vi kan dra dit.
Hadde det kanskje vært bedre å ta av seg skjorta?
Da stikker jeg.
Ta med deg søpla når du går.
Jeg sa at jeg stakk, og du snakker om søppel.
-Ebru kan gjøre det. -Blir ikke Ebru med deg?
Hvor skal du, kjekken?
-Jeg skal henge med Ahmet og gutta. -Så bra. Du må kjenne din plass.
-Vær hjemme innen ett! -Han har på seg pappas parfyme.
-Du tuller. -Han må ha brukt hele flaska.
-Deniz? -Hei.
-Hvordan går det? -Bra.
Er du alene?
Vel, jeg…
Du kjenner Ebru.
-Hun kommer for sent til… -Ja.
-Typisk. -Vi kan gå inn. De kommer senere.
Kom igjen.
Nabo!
-Burak? -Kom bort.
Sett deg. Hvordan går det?
-Bra. -Bra.
Hva vil du ha?
-Øl. -Ikke øl.
Jeg har noe bedre. Bare vent.
Dette er min venns sted. Noen ganger henger jeg her.
Din tur, Burak!
Er dette det onde øyne?
Er dette forhekset også?
Uansett hva du gjør
Er synden min
Er dette onde øyne?
Er dette forhekset også?
Uansett hva du gjør
Er synden min
Synden er min
-Hva skjer, kompis? -Det vanlige.
Det går fint med meg også. Takk.
Vi må snakke sammen.
Jeg vet ikke hvor Ebru er.
Ikke om henne. Med deg. Vi to må ta en prat.
Kjør på.
Jeg får ikke tak i søstera di.
Hun sier at jeg var utro. Det er alt.
-Har du vært det? -Jeg mener…
Litt. Det er ingen stor greie.
Hvorfor er damer sånn?
Har du noen gang forstått dem? De er veldig sammensatte.
-Ja. -Ikke sant?
Ebru er søstera di. Men…
-Ebru er vanskelig. -Hæ?
-Ebru er vanskelig. -Du har rett!
Jeg ser på deg som en bror også.
Hjelp meg, da.
Kom igjen, kompis.
Deniz.
Skal vi komme oss av gårde?
Özgür og gutta svikta oss fullstendig.
Glem dem. De hadde kommet om de ville.
Vi er fornøyde med det vi har. Men dessverre er ikke Ebru her.
-Har du tenkt på situasjonen vår? -Hvilken situasjon?
-Du vet at han vil ordne opp med Ebru? -Og?
Kom igjen. Gjør meg en tjeneste, da.
Gi meg den der.
Du har vært et rasshøl mot hun jenta der.
Veldig slem.
-Om du lover å oppføre deg, så… -Æresord!
-Ro deg ned. -Jeg ble opprømt.
-Ok. Kanskje det fins et annet alternativ. -Kanskje det er døden?
Jeg trenger ingenting fra dere.
-Jeg inviterte ikke noen. -Hva?
Du er den eneste jeg fortalte om dette til.
Tror du at dette er et hotell, Deniz?
-Hva tenker du på? -Ingenting.
Det er umulig. Verdensrekorden er tre sekunder.
For hva da?
Verdensrekorden i å ikke tenke på noe.
Jeg tror ikke alle er hunner.
-Jeg tar en siste titt. -Ok.
-Han er som skapt for å dykke. -Han bare brifer.
Men det faller jeg ikke for.
Det burde du ikke.
-Jeg vil ikke noe mer med ham, men… -Men hva?
Hva er det du vil høre?
Hva skal til for å sjarmere deg?
Mester Osman!
"Hvem skal vi sjarmere, gutten min?"
"Sjarm", sier han!
-Hva handler dette om? -Hvem sjarmerer hvem?
Ingenting. Luft, vann, jord.
-Ild. Ikke glem det. -Ild.
Disse kan også tenne gnisten.
Kjærlighetsgnisten. Afrodisiakum.
Kan jeg få litt?
Godt, sant?
-Likte du det? -Det er godt.
-Ro deg ned, cowboy. -Hvorfor? Kanskje du tar meg.
Kanskje ikke.
Da er det ditt tap.
Det er bra vi tok med hansker. Ellers hadde vi stukket oss.
Skal vi hente Ebru og gjengen?
De krangler vel igjen. Det er jeg ikke i humør til.
Hun kommer til å plage meg. "Hvorfor tok du meg ikke med?"
"Hvorfor forlot du meg der?" Det kan jeg ikke forholde meg til.
Det burde du ha tenkt på da du forlot søstera di der.
Ok. Da drar vi, da.
Kom igjen.
Ok.
Ebru?
Stopp, Kaan.
Faen!
De har skværa opp, altså.
-Vær så god. -Dette er ikke jordas undergang.
Det er det for meg. Kommer jeg ikke inn, er jeg død.
Det skal du si. Du har vel toppkarakterer.
Hadde de ikke krangla?
Vi har ført dem sammen igjen. Dessverre.
Virkelig?
Dere står, hele gjengen.
-Asli er grei. Verre med oss. -Hvor lang tid har du igjen?
-To år igjen. -Jøss. Vi snakkes om tre år, da.
-Dropper kanskje ut. Unødvendig å studere. -Hva skal du gjøre, da?
Vi har studert i årevis.
-Får du jobb med bare videregående? -Ja, men hvem vil ha dem?
Videre studier er en garanti?
Det er penger, Kocero. Penger.
Studer, dere. Jeg bestemmer meg siden.
-Din bedreviter. -Sant?
-Han fortjener juling. -Har du ikke prøvd?
Deniz.
Der kommer den du liker, Asli.
Özgür! Slutt!
Hva i helvete?
-Er det gøy? -Ja.0
-Slutt å le. -Jeg spanderer.
-Mener du det? -Det kommer mer.
-Takk. -Takk.
Vi drar, Asli.
-Vi drar. Ha det! -Vi ses.
-Ses, dere. -Kom igjen.
-Ha det. -Ha det.
-Klokka er nesten ett. Skal ikke vi dra? -Nei. Ebru bør ikke være igjen alene.
Kom igjen.
Her!
Deniz? Kan jeg få en kopp kaffe?
-Kaffe? -Ja.
La oss ikke si "kaffe", men "du er full".
Ok.
Ok. Da gjør vi det.
-Jeg er ikke så god. -Her står du.
Et øyeblikk. Trenger en oppstiver.
-Vær så god. -Disse er dine.
-Jeg tar de røde. -De røde?
Ja.
Ikke verst. Men bare flaks.
Pokker!
Med kjæresten han traff i forrige uke.
Aldri i livet.
-Her er det. Hold denne. -Ja vel.
-Takk for i kveld. -Bare hyggelig.
Ok, da.
-Vi ses. -Vi ses.
Kompis?
Skal vi henge hos meg?
Kom igjen.
Prøver du å drepe oss?
Kanskje det er motsatt, mann.
Du blir mer levende.
Grenseløs. Uendelig.
Du står igjen til slutt.
Foreldrene mine bygde dette huset, men jeg bor her nå.
Du må godta at du kanskje ikke får noen morgendag.
Du kan dø i morgen, liksom.
Hvis jeg dør, så blir nok ikke Ebru lei seg i det hele tatt.
Jo, det ville hun blitt.
Hun hadde vært lei seg i et par dager, og så gått videre. Livet går videre.
Tiden leger alle sår.
Deniz.
Hva er det mellom deg og Asli?
Hun slipper deg ikke av syne. Nesten som ei veske, da.
Dere har en slags dans på gang mellom dere, har dere ikke?
Tenker du på i kveld?
Det var bare for å gjøre gutta sinte.
Det var et veddemål på gang.
Fortalte Asli deg om det?
Asli er veldig pen.
-Hun er pen. -Asli er pen, ja.
-Hva med deg, da? -Jeg er også pen.
Ser du ikke det?
Dere kysset, da.
Det var ikke et ordentlig kyss, men ja.
Vi kan kysse…
Og vi kan gå lenger enn det.
Søstera di har gått veldig langt.
-Er dere et par nå, da? -Du tar dette altfor alvorlig, Deniz.
Jeg vet ikke. Gi slipp på det.
Der.
Jeg tuller. Gi deg. Her.
Ikke dvel for mye over det. Det spiller ingen rolle.
Ta det rolig!
Jeg skal gi slipp på det, men jeg bryter sammen.
Teller det?
Selvsagt teller det!
Vi var fra oss av bekymring! Jeg ante ikke hva du drev med!
"Lever du? Er du død? Hvor er du?"
-Hører du på meg? -Ja, jeg hører, mamma.
-Skal du ikke si noe, Murat? -Hva skal jeg si, da? Dette er latterlig.
-De er barn. Vi holdt på sånn også. -Du holder på ennå.
Hva mener du?
Kommer hjem om morgenen. Det har han lært av deg.
Jeg skulle ønske at de ble der de kom fra.
At de hadde blitt der!
-Hvordan har du det, Deniz? -Som før.
Hva er det?
Det samme. Hvordan går det?
Helt fint.
Er noe i veien?
Nei. Jeg har bestilt mat.
-Skal du ikke spørre meg? -Om hva?
"Er du sulten? Skal jeg bestille noe til deg?" Sånne ting.
"Er du sulten? Skal jeg bestille noe til deg? Sånne ting."
Dette er kjempegodt.
Bekirs ekle burger, ja.
Kos deg.
Hva tenker du om det som skjedde i går?
Hva tenker du om det?
Vel…
Det var annerledes.
Hei.
-Velkommen. -Hei.
-Ayran? -Ikke i det hele tatt. Buraks spesial.
Beklager det. Hva er det?
En alkoholbasert beskyttelse mot vann med klor.
Da burde du ikke ha kommet til bassenget, Burak.
Ingen tvinger deg til å være her.
Har noen tvunget deg? De har ikke det.
Jeg kommer med gaver, men får kjeft. Jeg sa at vi kunne møtes på stranda…
Vi kunne tatt båten. Men hun ville til bassenget.
Hva er bassenget godt for…
når du har havet, ikke sant?
Det bobler over inni deg?
Jeg så nettopp en venn.
Hva skjer, Pinar?
Alt bra.
-Har du planer i kveld? -Skal på besøk med foreldrene mine.
I morgen kveld, da?
Min storebrors eksamensgreie. Feiringa, vet du.
-Feiringa. -Ja.
Du, da? Kommer du ikke?
Vel… Özgür og jeg kommer ikke godt overens.
Men jeg kommer. Vi får se.
Hva skulle du si meg?
Jeg…
Jeg skulle be deg ut, faktisk.
Har du lyst til det?
Gjerne.
-Ok. Da ses vi, da. -Vi ses.
Ahmet! Hva tror du at du driver med?
Kom igjen! Burgeren din er her.
Jeg har bestilt en til. Kom igjen.
Du spiser for mye, Deniz.
Ikke bli Pacman igjen, da.
Hvor skal du i kveld?
I kveld? Hjemme. I morgen fester vi.
-Hvorfor ikke i dag? -Pappa og jeg skal tidlig opp, til byen.
Vi kan dra dit i kveld.
Kom igjen, Burak.
Eksamensresultatene.
Greit.
-Hva er planen for i morgen? -Hva snakka vi om?
-Sa vi ikke at vi skulle feire sammen? -Sa vi det?
Ikke sant, Deniz?
Vi har den familiemiddagen, da.
Hvilken familiemiddag? Ebru kommer ikke.
-Hvordan da? -Hun har svikta oss igjen.
-Hun skal til Kos med Kaan. -Kos?
-Mamma tillater det aldri. -Hvis hun studerer, så.
Det skal hun ikke.
Hun valgte vanlige skoler. Hun kommer nok inn.
Dette er den Kos som Kaan har babla om, ja.
Han fortjener en applaus. Det der var smart.
Vil du bli med også, Deniz? Alle… Deniz?
Jeg snakker til deg.
Du burde også bli med. Alle kommer.
Jeg skal tenke på det.
Greit. Tenk på det.
Jøss. Fluene svermer her.
Teen er kald.
Hva er det?
Hva?
Ebru? Er det ille?
Det går fint, vennen. Du kan prøve igjen neste år.
Jeg kom inn på handelsskolen. Jeg ville bare lure deg!
Jenta mi! Vennen min! Veldig bra jobba!
Jeg visste det!
Hva skal du gjøre?
Jeg vet ikke. Kanskje dra til Kos.
Hvordan kan du… Du er en idiot, Deniz.
Ikke rør foten din.
Du kan si til mamma:
"Jeg er tom for steder å kline her, så jeg gjør det der."
Ikke vær teit.
Du har blitt voksen, altså.
Det har du virkelig.
Pappa har reservert bord på restaurant i kveld. Ikke dra noe sted.
-Hva? -Ingenting.
Vi har lagt planer for kvelden, mamma.
-Med venner. -Det går fint. Dra dit etter middag.
Vi skal spise middag.
-Men det er sjelden at hele familien… -Mamma. Det er ikke greit.
De inviterte oss. Og vi lovte å komme. Det er ikke greit om vi ikke drar.
-Greit. Du kan fortelle faren din det. -Ok.
-Vi kommer sent hjem. -Ikke strekk strikken for langt, nå.
-Bare hyggelig. -Å, herregud, du…
Du er løven min. Tigeren min. Du er verdens beste bror!
Å!
Hva tror du om Asli?
Hva?
Jeg dro hjem til henne, men hun åpna ikke.
Hun valgte bare ett studiested.
Hun er nok sønderknust.
Takk for at du kom, Deniz.
-Skal du ikke på feiringa? -Nei.
Vil du finne på noe annet?
Kutte meg selv, kanskje?
Jeg mener… Jeg vet ikke.
Vil du dra et annet sted?
Ja, gjerne.
La oss dra et annet sted.
Vi tar ikke med oss noen.
-Bare oss. -Ja.
Kom igjen, da.
Det er deprimerende her.
Deniz? Hvor skal du?
Mamma ba meg fikse noe, derfor…
-Kommer du ikke? -Jo da.
Jo. Vi kommer sammen med Ebru.
Du får nok vente lenge på Ebru.
Skal du ikke gratulere meg?
-Gratulerer. Medisin, ikke sant? -Takk.
-Vi ses. -Vi ses.
Vi ses.
Hva skjer, Deniz? Kom igjen.
Hei.
Hvor skal vi, om jeg tør spørre?
Fra nå av vil jeg ikke vite hvor jeg skal.
Du gir slipp, altså.
Dette er Radio Reks, 103,2. Dette er Melic Alaca.
Vi fortsetter med lytterønsker.
En ung venn av meg fra Bodrum, Burak Gumus,
har bedt om en sang til Asli Ilhan.
Hei, Asli. Håper at du lytter.
"Kir Zincirlerini" med Tarkan.
Til alle natteranglere og til Asli, som er i Bodrum nå, fra Burak.
Tarkan med "Kir Zincirlerini".
Kanskje vi bør senke farta?
Vi skal gjøre noe annet.
Være stille i et øyeblikk.
-Hva gjør du, Burak? -Burak!
Burak!
Hva gjør du? Jeg vil se hvor vi kjører.
Bare et øyeblikk.
Gi deg, Burak.
Burak, se opp!
Ro deg ned. Nå er vi ferdige.
-Det varte bare i et øyeblikk. -Hva mener du?
Ro ned, det går fint.
Vakkert, ikke sant?
Det er altså dit vi skal.
Frontlyktene var ødelagt.
Mamma maste på pappa om at han aldri fikk dem reparert.
Jeg vet ikke om pappa så etter, ikke fant ut av det
eller bare var lat.
Ja, den ulykka.
Den skjedde på denne veien.
Dere vet.
Den dere lurer på, men ikke klarer å spørre om.
Det går fint.
Det er normalt.
Dere lurer jo egentlig bare på hvordan foreldrene mine døde.
Men dere får dere ikke til å spørre om hvordan de døde.
Dere vil spørre om hvordan "jeg mista dem".
Men det er ikke sånn.
Man kan miste nøklene sine. De kan du finne igjen senere.
Men du kan ikke "finne" folk.
Folk dør.
Skjønner?
Mamma og pappa er døde, dere. De fins ikke mer.
"Hva hadde du gjort om du ikke var redd?" Ikke sant?
Kom igjen, Asli!
Kom hit! Kom igjen!
Det er så kaldt!
Jeg trodde at du var redd. Hva skjedde?
Smak på denne.
-Nei, jeg er snart full. -Og så, da? Det er bedre sånn.
Greit. Kom igjen, da!
Gi meg den.
-Mener du det? -Kom igjen.
Gi meg den.
Deniz? Hvor skal du?
Ingensteds. Jeg henter bare noe.
Ok.
Hva i helvete?
Nå er begeret fullt!
Jeg vet ikke hva annet jeg skal gjøre! Hva mer du trenger!
Hva mer kan jeg gjøre? Hvor mange ganger?
Tenker du ikke på mora di, engang? Hvor mange ganger skal dette skje?
Hvem av dere skal jeg ta? Jeg går fra vettet!
Har jeg tvunget dere til å bo her?
Ok.
Dra! Flytt ut herfra!
Jeg vil ikke ha dere her! Flytt, så blir jeg kvitt dere!
En gang ville jeg bli voksen også.
Så, for en stund siden…
…ville jeg bare at alt skulle være over.
Jeg sa at nok var nok.
Men da dere ble født…
…endra noe seg.
Tidene forandret seg.
Å bli voksen ble noe nytt.
Var det vondt? Ja. Det er det ennå.
Du blir såret. Du mister dine nærmeste.
Men det er alltid noe nytt å oppdage!
Jeg vet ingenting om fisking.
Nei.
Men det spiller ingen rolle.
Her kan jeg være meg selv.
Jeg drar ut hit.
Lytter til min indre stemme. Lytter skikkelig.
Prøver å høre hva den sier.
Hvordan har jeg det?
Hvor gjør det vondt? Eller er jeg lykkelig?
Hva skjedde i dag?
Hva skjedde i går?
Vi legger ikke merke til sånt.
Vi kjenner ikke etter, men kroppen snakker.
Kroppen forteller oss det.
Hvis du vet hvordan du skal lytte, så snakker kroppen til deg.
Da får du det bedre.
Jeg vet ikke. Da tar du bedre vare på deg selv.
Du får en bedre oppfatningsevne.
Nå føles det som å være i et bunnløst hull. Virkelig.
Det er et bunnløst hull.
Hvordan går det?
Helt greit. Du, da?
Jeg har det bra. Fint.
Vil du ha en kald en?
Vet du hvorfor sikadene synger?
-Jeg vet ikke, men de er irriterende. -Det blir knapt rarere enn dette.
De bor under jorda i 17 år.
De siste fire ukene kommer de opp for å pare seg.
Og så?
De som parer seg, stilner og dør.
-Rart, ikke sant? -Hva med resten, da?
Det er dem vi hører.
Det er deres siste sang. I september er de borte.
Du burde ha fortalt meg det før!
Dette er fantastisk.
Vet du hvorfor sikadene synger, Can?
Jeg vil høre det fra deg også.
Det er det eneste han snakker om.
Det er zivziv-en vår.
Hva i helvete er "zivziv".
Skal vi til Adonis? På sommeravslutninga?
Kom igjen.
Vi får se.
Hvorfor forstyrrer ikke lysene flyene?
Kommer ikke inn? Hva mener du?
Han her ser bra ut, men hva med oss? Hvordan ser vi ut?
Kjære Gud.
-Du må ta oss med. -Vent om jeg ikke kommer inn.
Du kommer ikke inn. Hvorfor er du her?
Du kommer ikke inn uansett.
Vi er ville! Parkeringsplassen!
Slutt å klage, Pinar.
Bla, bla. Få litt, da.
Vi er tapere, altså.
Hvorfor er vi tapere? De hører ikke hverandre der.
Vi prater og har det fint. Der er Adonis, zivzivene er heftige.
For en tosk du er, Ahmet!
Vi drikker, så er ingen tapere her. Kom igjen, gi meg litt.
Kom igjen. Sånn, ja.
-Det svir! -Det brenner.
-Ikke slutt, Pinar! -Greit!
Ikke så mye.
Jeg var nesten klar for å bli latt i stikken igjen.
Jeg er lei for det.
Jeg ber om unnskyldning.
-Greit? -Skumpartyet har begynt!
Hvor kom det fra?
Skål, Deniz! Opp! Vi er ikke mer laverestående enn dem.
-Sånn, ja. -Mer høytstående.
For et stilig sted.
-Det brenner! -Det svir!
Dette er for mye.
Hvem hold det første skumpartyet, liksom?
Nå blir vi steinrike. I såpebransjen.
Mehmets Bobler A/S.
De har latt døra til vaskemaskina stå åpen!
DJ! Skru opp lyden!
Hei, DJ!
Hallo!
Hva gjør dere her ute? Bli med inn.
Vi har det fint her.
Vi kommer tilbake neste år. God stemning.
Nei, jeg har fått mer enn nok. Det går fint.
Jeg så dere og kom hit for å hilse på dere.
Dere ser bra ut. Veldig bra. Ikke prøv å komme inn.
Mehmet! Bass!
Mehmet! Han skrudde den av.
Hva gjør dere?
Hva er dette?
-Vi kysser. -Dere kysser, ja.
Han har kjæreste.
Og hun har kjæreste. Og så da?
Flott! Hvordan føles det? Er det fint?
-Ikke prøv deg, Deniz. -Ikke!
-Det holder. Gi deg. -Med hva da?
Ikke gjør dette til en stor greie. Vi kysser bare. Sånn!
Hva faen gjør du?
-Ro deg ned, Deniz. -Hva gjør du?
-Hva faen gjør du? -Deniz, hva gjør du?
Din jævel! Hva faen gjør du?
Går det bra? Hva skjedde?
-Det går fint. -Hva skjedde?
Hva er fint med dette? Går det bra med Deniz?
Vi kan ikke ta telefonen nå…
Det er telefonsvareren. Så vanskelig å legge igjen melding.
Ring dem senere, da.
Løpende struts. Tre bokstaver.
-Nå er den lange ferien over. -Nei, pappa! Vi har to dager igjen ennå.
Du er sen.
Men… Jeg er litt tidlig ute.
-Du er vel det. -Jeg er vel det.
Du tuller, du.
-Ha ha, veldig morsomt. -Ikke i det hele tatt.
Jeg vil bare ikke glemme det.
Glemme hva?
Legg den der.
-Kom igjen, Ebru. -Jeg er her.
Dette er fra Asli.
Asli har…
…mobil.
Og siden jeg begynner på høyskole,
kommer jeg til å trenge en også.
La meg se om jeg trenger en også. Da skal vi se på en til deg.
-Er vi klare? -Det er vi.
Da kjører vi.
Da drar vi.
Hallo. Hallo?
Tekst: Fredrik Island Gustavsen