Downloaded from YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- לזכרו של אוזגור בשארן -‬
‫- בתי אורטקוי -‬
‫דניס?‬
‫את מסתדרת, אימא?‬ ‫-כן.‬
‫נו, חמוד, תוציא אותן מתא המטען.‬
‫ברוכה הבאה, גבירתי.‬ ‫-תודה. שלום.‬
‫אסלי פה! אני כבר חוזרת!‬
‫דניס.‬
‫היי! מתי הגעת?‬
‫ציפור קטנה!‬ ‫-היי!‬
‫אל תתפרצי לכאן כמו איזה דוב.‬
‫זה לא שלא ראיתי את זה כבר.‬ ‫החלפתי לך חיתולים.‬
‫באמת? אבל הוא כל כך השתנה. רוצה לראות?‬
‫דניס, השתגעת? מה אתה עושה?‬
‫היי, לאן זה? המרפסת.‬
‫תנקי אותה את. אני צריך לשחות.‬ ‫-מה נסגר?‬
‫כאילו אתה מתאמן לאולימפיאדה!‬
‫גברת אסלי.‬
‫היי, למה ״גברת״?‬
‫איך גדלת!‬
‫תראה אותך. זקן והכול.‬
‫גם הלחיים נעלמו.‬
‫איך אנחנו אמורים לצבוט אותן?‬
‫מוצא חן בעיניי. מגניב מאוד.‬
‫היי שלום.‬
‫״היי שלום״?‬
‫אני רואה שתהיה חתיכת תיק.‬
‫מאמא הנדן!‬ ‫-ואו!‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫אוי, איך התגעגעתי אלייך.‬
‫גם אני התגעגעתי אלייך.‬
‫ידעתי שהיא תתעכב במשך שעות,‬ ‫אז החלטתי לקפוץ לפה.‬
‫יפה מצידך. השיזוף שלך מהמם.‬
‫בזמן שחיכיתי לכם…‬
‫סיימתי. אני כבר באה.‬
‫אתה עדיין פה?‬
‫אסור לי להגיד שלום לאורחת?‬
‫טוב, אמרת. לך מפה.‬
‫אז ספרי לי, איך היה המבחן שלך?‬
‫נראה.‬ ‫-המקרר ריק.‬
‫חיפשתי מים.‬
‫אבל באמת, איך היה המבחן?‬
‫היה בסדר, לא לדאוג.‬
‫נראה לי שאהיה במאייה הראשונה.‬ ‫-באמת?‬
‫נראה, כן?‬
‫את תעברי בהצטיינות, אה?‬
‫מורט, אדוני! ברוך הבא!‬
‫הפרחחית הזו קוראת לי ״אדוני״.‬
‫לרגע חשבתי שלא תגיעו.‬
‫חיכינו עד שדניס יסיים את המבחנים שלו.‬
‫אנגלית.‬
‫לא חשוב.‬
‫כן, אה? בזה הוא הכי טוב.‬
‫המבחנים לא חשובים, הציונים לא חשובים.‬
‫זו רק שפה, הוא ילמד אותה בסוף. לא חשוב.‬
‫מה שלום זנל?‬
‫אבא שלי בסדר.‬ ‫הוא לא מדבר עם אימא שלי יותר מדי.‬
‫טוב, תקפצי מדי פעם ונדבר.‬ ‫-טוב.‬
‫מה אנחנו אמורים לעשות עם דניס?‬
‫כאילו, הוא משדר מגניבות,‬ ‫יורד במשקל, נהיה גבוה.‬
‫זוכרת שהוא לא הצליח לרוץ בגלל המשקל שלו?‬
‫הוא היה כמו פקמן.‬
‫כאילו זה היה אתמול.‬
‫איזו נחישות.‬
‫הוא גבה.‬ ‫-יופי לו.‬
‫תגידי לאבא שלך לבוא. אני אעשה על האש.‬ ‫-טוב.‬
‫רזית מלא.‬
‫מה קורה?‬
‫כרגיל. אתה?‬
‫זורם.‬
‫מגניב.‬
‫שלא תחשוב אפילו לקחת לי את הכובע.‬ ‫הוא עלה המון.‬
‫זה דניס?‬
‫אל תשאלי. הוא שוחה כמו מקצוען.‬
‫דניס? איך זה שאתה ככה?‬
‫הוא נהיה שחיין.‬
‫היי, תגיד, כבר עשית את זה?‬
‫לא.‬
‫ואתה?‬ ‫-ברור.‬
‫זיין־על.‬
‫היי, פינאר שאלה עליך. באמת.‬
‫הסטייל שלו לא מזכיר לך את סרדר אורטש?‬
‫יש לו סטייל ״סרדר אורטש פוגש דג זהב״.‬
‫תלביש את סרדר אורטש בז׳קט כתום‬ ‫והם יהיו זהים.‬
‫היית קורע את הבמה.‬ ‫-סרדר דג הזהב.‬
‫אתם מדברים יותר מדי.‬
‫שלומך טוב, חבר?‬
‫כן.‬ ‫-ואו.‬
‫האנגלית שלך מצוינת.‬
‫זה מה שאני אומר למורה שלי.‬
‫אבל, את יודעת…‬
‫אז מה התוכניות שלך?‬
‫התוכניות שלי?‬ ‫-לקיץ.‬
‫לשחות, נראה לי.‬
‫כן, אחותך סיפרה לי.‬ ‫-אז אל תאמיני.‬
‫ומה התוכניות שלך?‬
‫סתם, שיעמום. כאילו, הבריכה,‬
‫ההמבורגרים הדוחים של בקיר,‬
‫והמטומטמים האלה, אוזגור והחבר׳ה שלו.‬ ‫כמו בכל קיץ.‬
‫אולי הקיץ הזה יהיה שונה.‬
‫למה? כי גבהת?‬
‫דניס, למדת לשחות?‬
‫די, אתה תטביע את הילד!‬ ‫-איזה ילד? הוא יותר גבוה ממני.‬
‫מצחיק מאוד!‬
‫אחת, שתיים…‬
‫מצחיק מאוד…‬ ‫-שלוש!‬
‫חבר׳ה, אני אהרוג את שניכם!‬
‫תישאר שם ותיקח את זה כמו גבר!‬
‫בוא הנה!‬
‫בשביל מה זה?‬
‫בשביל להתחיל עם בנות.‬
‫הקיץ הוא ממש הזמן שלך.‬ ‫-תניח על השולחן.‬
‫מה זה?‬ ‫-אנחנו בדיאטה.‬
‫כל המשפחה?‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫אברו!‬
‫האוכל מוכן.‬
‫איפה היא?‬
‫לא יודע.‬
‫אני הולך.‬ ‫-רגע. תוציא את הזבל.‬
‫אימא, את נותנת לי את כל העבודה השחורה.‬ ‫-די להתבכיין.‬
‫תחזור עד אחת בלילה, בסדר?‬
‫תגידי את זה לבת שלך.‬ ‫-אני אגיד לה.‬
‫אני לא רוצה שתחזרו הביתה בנפרד.‬
‫אפילו לא אכלת ארוחת ערב.‬ ‫-דניס!‬
‫אני אהרוג אותך, יא אפס!‬
‫אברו!‬
‫אימא, המטומטם הזה נעל אותי באמבטיה.‬
‫דפקתי על הדלת מלא זמן,‬ ‫אפילו לא שמעתם אותי!‬
‫אבטיח?‬ ‫-לא, אבא.‬
‫ואו, אתה אופורטוניסט.‬
‫אני שונאת את זה.‬ ‫למה אנחנו צריכים לחכות להם?‬
‫הם אף פעם לא משתנים.‬
‫נכון? כן.‬
‫אסלי, היי!‬
‫חברה, איפה הייתם?‬ ‫-מה זה, אין לך סבלנות? אנחנו פה.‬
‫תודה לאל.‬ ‫-איפה אברו?‬
‫תנחשו.‬
‫יעברו שעות עד שהיא תגיע.‬
‫אמרתי את אותו הדבר עליכם…‬
‫רק דיברנו.‬
‫אני פה.‬
‫סליחה, איחרתי נורא.‬
‫הכול בגלל אחי המטומטם.‬
‫דניס? מה איתך?‬
‫אני מחכה לארמה.‬ ‫-טוב.‬
‫מעולה.‬
‫בשעה אחת, על החוף.‬ ‫-נראה.‬
‫טוב, אני לא נוגע.‬
‫דניס, רוצה לשחק כדורגל שולחן? דניס!‬
‫מה?‬ ‫-כדורגל שולחן.‬
‫דניס.‬
‫דניס, קוצ׳רו, יש לכם שתי דקות?‬
‫שלום.‬ ‫-מה קרה לאוזגור?‬
‫אבא שלו התקשר אליו. הוא נתן לי את זה.‬
‫שיט! חסן ראה את הבירות?‬
‫לא יודע. אברו לא פה?‬
‫היא תגיע. מה נשמע?‬
‫היא אמרה שהיא הולכת לבית המרקחת, דניס.‬ ‫-לזה שפתוח בלילה?‬
‫רגע! אברו בתולה, דניס?‬ ‫-היי…‬
‫מה? שתגיד שהיא הולכת לעשות את זה.‬
‫רגע, תנו לו לענות.‬
‫היא מסתובבת עם קאן, לא?‬ ‫-די, רשאט.‬
‫זה בסדר.‬
‫מה יש? הרי הוא יודע עליהם.‬
‫אין כמוך.‬
‫אתה מדהים.‬
‫אח שלי, באמת.‬
‫קח, תיהנה.‬
‫אוזגור, בוא. תעשה פוזה מסוקסת.‬
‫אסלי, תצלמי. קדימה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫טוב, אני מצלמת.‬
‫נראה לי שהיא יצאה טוב.‬
‫אוזגור הולך להשתין.‬
‫מי בא איתי?‬ ‫-אני.‬
‫בנים.‬
‫רשאט?‬
‫זה לא ברור?‬
‫ברור לגמרי.‬
‫אבל הוא עוד לא הציע לי לצאת.‬
‫למה הוא צריך להציע לך? המילניום החדש,‬
‫סוף העולם מגיע, ואת מחכה שהוא יציע.‬
‫אני חושבת שאתם אחלה.‬ ‫-צודקת.‬
‫ואת עם אמרה, אה?‬
‫אין מצב.‬
‫ואולי…‬
‫אולי מי, פלין?‬
‫את יודעת, החבר של הרוקח?‬
‫בוראק לא יסתכל עלייך.‬
‫אני יודעת, אבל אם כן?‬ ‫-אם כן, הוא בטח לא יראה משהו מעניין.‬
‫היי!‬ ‫-ואת לא מסתכלת עליו?‬
‫מה הבעיה? כולם מכירים אותו.‬
‫כל הבנות פה.‬
‫ואו, נחמד. יפה.‬
‫אני לא מכירה אותו. זה בטוח.‬
‫אוי, שקט.‬
‫רוצה שאשדך אותך לחכמולוג?‬
‫רק בנים מעניינים אותן.‬
‫״מבחינת מי זה בסדר? זאת תהיה עם זה?״‬
‫אתן תשכחו אותם בעוד חודשיים בכל מקרה.‬
‫אולי הם לא ישכחו אחד את השני.‬ ‫-נו, דניס. מה, נולדת אתמול?‬
‫לא יודע, היית שוכחת את הראשון שלך?‬
‫אולי הן ירצו לשכוח.‬
‫חוץ מזה, כל העניין עם הבתולין ממש מעצבן.‬
‫אם עוד לא עשית את זה, סבבה.‬
‫מחיאות כפיים, כל הכבוד! רוצה מדליה?‬
‫ואני לא מאמינה לזה בכלל. מי יאמין לזה?‬
‫קאדר.‬
‫מה? תסובב את הגב.‬
‫כאילו, ״מי יאמין?״ קאדר איננר (גם: יאמין)‬
‫אה, הבנתי. זה דבילי.‬
‫חוץ מזה, זו לא הפעם הראשונה של אף אחת.‬
‫לא יודעת לגבי אויה,‬ ‫אבל פלין עשתה את זה מזמן.‬
‫אברו תנטוש אותי הקיץ.‬
‫זה די ברור.‬
‫אברו נעלמת בשנייה שהיא מוצאת מישהו.‬
‫ואת?‬
‫אל תסתכל. עוד לא סיימתי!‬
‫סליחה.‬
‫את לא יוצאת עם מישהו?‬
‫לא, אבל זו לא הסיבה שאני מדברת ככה.‬
‫אתה מכיר את אלה שברגע שמוצאים מישהו,‬ ‫הוא הופך לכל עולמם.‬
‫על זה אני מדברת. איכס.‬
‫היי!‬ ‫-מה? זה לא משהו שלא ראיתי קודם.‬
‫זה בדיוק מה שאמרתי.‬
‫תודה.‬ ‫-ואו, אסלי!‬
‫את מסתובבת עם ילדים?‬
‫אם כן, הייתי מסתובבת איתך.‬
‫אסלי בועטת ישר פנימה!‬
‫איזה גול!‬
‫טוב. אצלי אפרסקים הם במקום הראשון,‬
‫אבטיחים במקום השני,‬
‫ושזיפים במקום השלישי.‬ ‫-כן, שזיפים!‬
‫ואני רוצה להעניק לשזיפים‬ ‫את המקום השלישי, חבר׳ה.‬
‫מלון במקום הראשון,‬ ‫תפוחים ותותים במקום השני.‬
‫אסלי, גבירתי?‬
‫הדירוג שלי די ברור.‬
‫תאנים, תאנים ותאנים.‬
‫תאנים הן סבבה, אבל…‬
‫קח.‬ ‫-אוזגור, די לזרוק אותם.‬
‫כל עוד יש אפרסקים.‬
‫אפילו הגלעין של הפרי הזה מרשים.‬
‫אוי, כן. תן לי אותה.‬
‫תן לי.‬
‫הוא לא יכול לעשן, מסכנון.‬
‫והוא לא אומר כלום.‬
‫אוי, דניס.‬
‫לא, אני סיימתי.‬
‫אז הולכים?‬
‫כן.‬ ‫-מה עם אברו?‬
‫אנחנו לא אחראים עליה.‬ ‫-איפה היא בכלל?‬
‫הוא יכול לחכות לה. מה עוד יש לו לעשות?‬
‫אסלי, קר לי. אני לובשת את זה.‬
‫קדימה.‬ ‫-בטח, תלבשי, יקירתי.‬
‫ודניס?‬
‫תוכל לתת את זה לאברו?‬ ‫שתקרא כשהיא מתגעגעת אליי.‬
‫טוב.‬
‫אבל אל תקרא, טוב?‬ ‫-טוב.‬
‫אז נתראה.‬
‫רשאט, חבר׳ה.‬
‫מה התוכניות שלכם למחר?‬
‫אנחנו רוצים ללכת לים מוקדם.‬
‫על הבוקר? אני לא רוצה להיות עם כל ההורים.‬ ‫-אין לי כוח למשפחות.‬
‫טוב, אני אשמור לכם מקום על הבוקר.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫אתה נמר, אתה משהו משהו, אתה סופרמן!‬
‫אז נתראה.‬ ‫-אני ממש חיה רעה.‬
‫״מי לא היה נסחף בלילה שכזה?״ אמר המשורר.‬
‫נו, דניס.‬
‫נתראה, בוראק.‬
‫ביי, אחי.‬
‫תיהנה לך.‬
‫זה מאסלי.‬
‫לך.‬
‫מי זה בוראק?‬
‫חבר של קאן.‬
‫מי זה קאן?‬
‫״מי זה קאן?״‬
‫תפסיק לדבר ותמשיך ללכת.‬
‫בן יקר שלי?‬
‫אימא?‬
‫-אתה נראה כמו לובסטר.‬
‫אכלת משהו?‬
‫מה השעה?‬
‫צריך למרוח על זה יוגורט.‬ ‫-הדברים האלה אף פעם לא עובדים.‬
‫טוב.‬
‫אז אולי לא להירדם בשמש כן יעבוד?‬
‫כן, זה יהיה מעולה. רגע.‬
‫אימא, אל תגעי!‬ ‫-קוראי!‬
‫מיטות השיזוף שלנו פנויות. תתפסו אותן.‬
‫הנדן, מותק.‬ ‫-היי, חמודה.‬
‫מה נשמע?‬ ‫-בסדר, אני עסוקה איתו.‬
‫היי!‬
‫תראה אותך. מה קרה לך, ילד? אתה סלק!‬
‫אחמט ואני רכבנו על אופניים.‬
‫זה בסדר.‬
‫לאן אתן הולכות?‬
‫לסלעים, אימא.‬
‫אח, האקרובטיקה.‬
‫אימא, על מה את מדברת?‬
‫נו, זה כמו אקרובטיקה שם.‬
‫מה עוד תעשי?‬ ‫יהיה לך כל כך עצוב להישאר איתי?‬
‫זה בסדר, אימא.‬
‫כן, נכון.‬ ‫-זו הסיבה שאנחנו הולכות לשם.‬
‫מסוכן שם, מותק.‬
‫לא נצלול, אימא.‬
‫לא נצלול, טוב?‬
‫לא נקפוץ. אל תדאגי.‬ ‫-ואנחנו הולכות.‬
‫דניס? מה אתה תעשה?‬
‫אתה יכול להצטרף אם בא לך.‬
‫אל תהיי מטומטמת.‬
‫מה הבעיה? שהילד יבוא איתנו.‬
‫אם תציעי לו, ניתקע איתו.‬
‫אתמול הוא חיכה בלי להתלונן.‬ ‫-איפה?‬
‫כששיחקתי כדורגל שולחן, אימא. זה בסדר.‬ ‫טוב, אז בוא.‬
‫דניס. בוא איתנו.‬
‫אני מותשת.‬
‫אל תסתכלו עליי, חבר׳ה. אסלי הזמינה אותו.‬
‫מה הוא עשה לך? תעזבי אותו.‬
‫מה זה, מה קרה לפרצוף שלך?‬
‫פצצה.‬
‫אחותי כזו מצחיקה.‬
‫ככה היא בבית.‬
‫פעם אבא שלי לימד אותה לגהץ…‬
‫דניס, סתום.‬
‫היא שרפה את המגהץ.‬ ‫-איך?‬
‫המטומטמת גיהצה את הכבל.‬
‫זו הייתה תאונה, מן הסתם.‬
‫אני לא מבין למה אבא שלך מלמד אותך לגהץ.‬
‫סתם. אנחנו משפחה של חייטים,‬ ‫ואנחנו רוצים שאחת מאיתנו תעסוק בגיהוץ.‬
‫אוי, סתום!‬
‫הבחור מצחיק.‬ ‫-אל תתייחסו אליו. הוא ניג׳ס.‬
‫זה מתיש מדי!‬
‫די להתבכיין, אויה.‬
‫חבל שלא נשארנו על החוף.‬
‫אף אחד לא מכריח אותך לבוא!‬
‫את ממש מעצבנת.‬
‫אחי, איך יצא לך כזה שיזוף?‬
‫השתזפתי ןהייתי צריך לצאת באמצע.‬
‫איזה בדחן.‬
‫אני מזיע כמו חזיר.‬
‫שנקפוץ?‬
‫בוא סתם נשב פה. לא צריך לקפוץ.‬
‫איזו פחדנית!‬
‫כאילו אתה הולך לצלול.‬
‫חבר׳ה, בלי להכריח. מי שרוצה, שיקפוץ.‬
‫גם אני לא בטוח.‬
‫איך קפצנו פה בשנה שעברה?‬
‫אחי, היינו מסטולים.‬
‫ואו, זה ממש גבוה. תראו.‬
‫זה מה שאמרתי.‬ ‫-בירה?‬
‫גם אני רוצה.‬
‫מיקסי. פנו דרך. מיקסי.‬
‫נו, אל תהרסי. אנחנו קופצים, טוב?‬
‫לא, נראה לי שאשכב בשמש.‬
‫לכי את, אני אצטרף אחר כך.‬ ‫-נו, די.‬
‫באנו עד לפה כדי לשכב בשמש?‬
‫תראו את זה.‬
‫קשה לטפס בחזרה למעלה.‬
‫עזבו.‬
‫צריך אומץ.‬ ‫-גם בשנה שעברה היא לא צללה.‬
‫באשמתי?‬
‫דניס!‬
‫דניס, מה אתה עושה? השתגעת?‬
‫מה הבעיה? קפצתי.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני בסדר. מעולה.‬
‫קוצ׳רו.‬ ‫-אלוהים!‬
‫תטפס החוצה מצד ימין, בהמשך.‬ ‫-תשחה מסביב.‬
‫אתה עושה צרות.‬ ‫-הוא יודע לשחות! נו!‬
‫אמרתי לו שלא יבוא.‬
‫דניס!‬ ‫-תפסתי אותך לפני שנפלת.‬
‫מצחיק מאוד!‬
‫דניס, תיזהר!‬
‫הסלעים האלה חדים.‬ ‫-בסדר.‬
‫הם פה!‬
‫מיקסי, בואי!‬
‫אני מאחלת לך אושר, יקירתי!‬
‫אסלי, נו. בואי נלך ביחד.‬ ‫-את לא צריכה אותי, מותק.‬
‫דניס, בוא לפה.‬
‫נו, אסלי.‬ ‫-אברו!‬
‫נו!‬ ‫-מהר, שהוא לא יחכה.‬
‫אבל רגע, את אוהבת את זה, לא?‬
‫טוב.‬
‫אלוהים.‬
‫הן כאלה מטומטמות.‬
‫כולן מזילות ריר על החבר׳ה האלה.‬ ‫-מי?‬
‫קאן והחבר שלו, מי אתה חושב?‬
‫בוראק?‬ ‫-אולי. אני לא יודעת איך קוראים לו.‬
‫בוראק.‬
‫אחותך הביאה אותנו לפה רק כדי לפגוש אותם.‬ ‫לא הייתי באה אם הייתי יודעת.‬
‫תקפצו, קדימה.‬ ‫-תקפצו!‬
‫לא יודעת ממה הבנים האלה כל כך מתלהבים.‬
‫תקפצו!‬ ‫-נו!‬
‫הם התווכחו קודם,‬ ‫אבל עכשיו כולם קופצים כמו פינגווינים.‬
‫איך היו המים?‬
‫אחלה.‬
‫היו קצת גלים.‬ ‫-בים?‬
‫הוא גם היה רטוב?‬
‫אסלי!‬ ‫-אסלי!‬
‫בואי, נו!‬ ‫-בואי!‬
‫בואי! אסלי!‬
‫אסלי!‬
‫תראה אותם. אין לתאר.‬
‫התחלת ממש לעשן.‬
‫את לא הולכת?‬
‫למה שאני אלך איתם?‬
‫הם השאירו לנו הכול פה.‬
‫נבלות. אנחנו אמורים לסחוב הכול.‬
‫נתת לאחותך את הפתק?‬
‫כן.‬ ‫-אז תבין. זה קרה אחרי זה.‬
‫לא הבנתי.‬
‫לא קראת את הפתק?‬
‫אמרת לי לא לקרוא.‬
‫אני צריכה פשוט להשאיר פה הכול,‬ ‫שהם יחזרו לקחת.‬
‫אני לא הסַבּל שלהם.‬
‫אני אסחב הכול, זה בסדר.‬
‫דניס, נו. אתה…‬
‫צריך לשים על זה משהו או שזה יכחיל.‬
‫ואתה עוד יושב בשמש. ממש כל הכבוד.‬
‫אלוהים.‬
‫ואמרת שהפסקת באמצע.‬
‫תשכב.‬
‫בוא נכסה אותך.‬
‫כולך בצבע בורדו.‬
‫עכשיו אני צהוב.‬ ‫-כן.‬
‫מה אתה רוצה להיות כשתהיה גדול?‬
‫קודם כול, אני לא רוצה להיות כמו אבא שלי.‬
‫אני לא רוצה להיות תשוש כשאהיה גדול.‬
‫אני דווקא לא רוצה להיות כמו אימא שלי.‬
‫ומה זה אומר?‬
‫זה אומר…‬
‫שאני לא רוצה‬ ‫שאיזה טמבל יפיל אותי מהרגליים.‬
‫ואני לא רוצה להקים משפחה‬ ‫ואז פשוט לנטוש אותה.‬
‫אני רצינית.‬
‫יופי. זה נראה טוב עליך.‬
‫כן, אה? אני בטוח.‬
‫מה הפחיד אותך, הגובה או הקפיצה?‬
‫אז שניהם.‬
‫ואתה קפצת בלי היסוס.‬
‫כל הכבוד.‬
‫הייתי מפחד אם זה היה בלילה.‬
‫זה נחשב?‬
‫דביל.‬
‫מה היית עושה אם לא היית מפחדת?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫היית הולכת איתם?‬
‫מה?‬
‫בואי, אני אראה לך משהו.‬
‫לאן?‬
‫נו.‬
‫מפה, בואי.‬
‫תראי.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫ואו, איזה יופי.‬
‫״תאנים, תאנים ותאנים״, נכון?‬
‫איי־1, בי־12, בי־2, בי־6.‬
‫ברזל, זרחן, כלוריד.‬ ‫-ואו, ממש בריא.‬
‫כן.‬
‫זה היה בספר.‬
‫ביולוגיה של כיתה ט׳.‬
‫לא, לא של כיתה ט׳, רגע.‬
‫יש לך חיוך יפה.‬
‫סלק אדום עם חיוך יפה.‬
‫אני?‬ ‫-אתה.‬
‫זה היה באיזה ספר, מעין דמיון מודרך.‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-תעצמי את העיניים.‬
‫ותחשבי על קילוף התאנה.‬
‫עכשיו, תעצמי עיניים.‬
‫זה מוזר.‬ ‫-תעצמי. אנחנו נשחק בזה.‬
‫טוב.‬
‫עכשיו, תדמייני.‬
‫איפה את מתחילה לקלף את התאנה?‬
‫ואז…‬
‫איזו חתיכה נשארת לך ביד?‬
‫ומה החתיכה האחרונה שאת מקלפת?‬
‫איך זה נשמע?‬
‫אל תפקחי עיניים.‬
‫תני ביס.‬
‫איך זה?‬
‫טעים.‬
‫תני עוד ביס.‬
‫אוי, סליחה!‬
‫שיט, מישהו בא.‬
‫אסלי, רוצי! מישהו בא!‬ ‫-מה נסגר?‬
‫אסלי, רוצי!‬
‫רגע, תירגע, אחי.‬
‫תירגע, סלק!‬
‫למה לעזאזל אנחנו רצים כרגע?‬
‫מצחיק מאוד!‬
‫נראה לי שדרכתי על קקי!‬
‫דניס, די!‬
‫די, אף אחד לא רודף אחרינו!‬
‫למה לעזאזל רצנו?‬
‫אסלי, איפה היית?‬
‫לא עניינך.‬
‫ביקשנו ממך לבוא איתנו, לא?‬
‫אני לא עולה על צעצועים‬ ‫של בנים שאני לא מכירה.‬
‫באמת? אז את מפספסת הרבה דברים, יקירתי.‬
‫הצלתי אותך מהבחורים האלה, זה כזה נורא?‬
‫ואו, ממש תודה. אני הולכת הביתה.‬
‫טוב, טוב. דיסקו הערב?‬
‫ואו, גם את באה?‬
‫מיקסי, את עושה מזה כזה סיפור.‬
‫אני אלך עם דניס.‬
‫לא יכניסו אותו.‬
‫אז נלך למקום אחר.‬
‫את והדרמות שלך. חכי, אני באה.‬
‫היי, אל תגיד שום דבר לאבא, אתה שומע?‬
‫נראה. אסלי! נתראה!‬
‫בסדר, אדוני!‬
‫בסדר, אדוני! בסדר, אני הולך! תסתכל עליי!‬
‫סליחה, אדוני. סליחה.‬
‫באמת, לא קרה כלום.‬ ‫זה הגיע לטמבל הזה. סתם באתם.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-להתראות.‬
‫חבר׳ה, הכול בסדר, קדימה.‬
‫אפשר לחזור למסיבה!‬
‫קדימה!‬
‫רשאט, אסלי.‬
‫יש לך תעודת זהות?‬
‫אנחנו נמצא דרך.‬
‫חברה שלך אחלה רקדנית.‬
‫תודה.‬
‫היי, דניס. בוא איתי, בבקשה.‬
‫בוא.‬
‫סליחה.‬
‫לא הבנת נכון!‬ ‫-מה לא הבנתי?‬
‫איך אפשר להבין לא נכון נשיקה?‬ ‫-תקשיבי רגע!‬
‫מה אתה מנסה להסביר?‬
‫לך תנשק את מי שאתה רוצה! לך תזדיין!‬ ‫-תקשיבי לי, בבקשה!‬
‫אברו!‬
‫טוב.‬ ‫-אפס!‬
‫הוא נישק אותה מול הפרצוף שלי!‬
‫אברו, מה יש לאהוב?‬
‫הבחור הזה לא שווה את הדמעות שלך.‬
‫חוץ מזה, הוא כפרי בור.‬
‫אל תגזימי!‬
‫אני לא מגזימה.‬ ‫חוץ מזה, מגיע לך טוב יותר, אברו.‬
‫הטיפוסים האלה לא שווים כלום.‬
‫אלוהים! אסלי, תראי.‬
‫זה לא שאני לא אומרת שנתחתן!‬
‫ברור שאת לא צריכה להתחתן איתו.‬ ‫הבוראק הזה יהיה בחתונה שלך.‬
‫בוראק, שם?‬
‫בחתונה?‬ ‫-כן, ואני לא אהיה בחתונה הזו.‬
‫בוראק, שם?‬ ‫-כן.‬
‫רגע, רק תגידי לי‬ ‫איך בוראק יהיה בחתונה שלי.‬
‫גיסתי!‬
‫צאי לחלון, גיסתי!‬
‫גיסתי!‬
‫אחי!‬
‫גיסתי!‬
‫אולי תקרא לה?‬ ‫-היא לא יוצאת.‬
‫גיסתי!‬
‫גיסתי! צאי לחלון, גיסתי!‬
‫אחי…‬
‫שלום.‬
‫מה נשמע?‬ ‫-כרגיל.‬
‫מה שלומכם?‬ ‫-אנחנו בסדר.‬
‫אחלה. אני תכף חוזר.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-זה מסקרן אותך, רשאט?‬
‫זה יכאב!‬
‫מה קורה?‬
‫כרגיל, הייתי אומרת.‬
‫עדיין כואב לך?‬
‫לא ממש.‬
‫כאילו, ברור שזה כואב, אבל לא ממש.‬
‫דניס, כואב או לא? תחליט.‬
‫כואב.‬
‫אז בוא.‬
‫שלום.‬
‫אנחנו מכירים?‬
‫אסלי, נכון? אני בוראק.‬
‫הבחור ואני נפגשנו.‬
‫אגב, אתם אחלה זוג.‬
‫זה דניס. הוא כמו אח בשבילי.‬
‫אני רק אומר. תחשבו על זה.‬
‫קח אותו אם הוא כל כך מוצא חן בעיניך.‬
‫טוב. כמה?‬
‫הוא יקר.‬ ‫-אסלי!‬
‫מה? צחקתי.‬
‫דניס, לאן אתה הולך?‬
‫לאברו והחבר׳ה.‬ ‫-היא כבר באה. חכה.‬
‫אתה אח של אברו?‬ ‫-לצערי, כן.‬
‫אז אנחנו שכנים.‬
‫אבל לא ראינו אותך בסביבה אף פעם.‬
‫אף פעם?‬
‫הבית שם, אבל אני לא נמצא בו הרבה.‬ ‫כשאני שם, מתקשרים אליי מההנהלה להתלונן.‬
‫כלומר, אבא שלי.‬
‫אין מצב. אבא שלך המנהל?‬
‫אני לא יודעת. אולי.‬
‫נראה לי שכדאי שתיזהר.‬
‫טוב, אנחנו לא ממש עושים שום דבר.‬ ‫סתם קצת כיף.‬
‫גם את מוזמנת, שכנה.‬ ‫-תודה.‬
‫אז כמה לשלם לך?‬
‫אתה תמיד מנסה לקנות הכול?‬
‫אם את מוכרת, כן.‬
‫היא מוכרת.‬
‫גם בוראק כאן.‬
‫מדבר עם אחיך הקטן.‬
‫ואיפה הבן זונה הקטן שלך?‬ ‫-קראת את המכתב שלו?‬
‫שיזדיין.‬
‫אסלי, אני הולכת לשחות.‬
‫היי, איך קוראים לבחור שעם אברו?‬
‫אוזגור.‬ ‫-אוזגור.‬
‫אוזגור, רוצה לשחק כדורעף?‬
‫קדימה, חבר׳ה!‬
‫בדיוק!‬
‫יפה!‬
‫לכאן, תעביר לי.‬
‫קדימה!‬
‫דניס! אחי, תישאר מאחור.‬
‫אמרה! רשאט!‬
‫אתה גרוע. גרוע!‬
‫קדימה!‬
‫תתרכזו במשחק.‬
‫אסלי.‬
‫נתראה, חבר׳ה.‬
‫מה קורה?‬
‫החבר׳ה האלה מעצבנים.‬
‫זה לא היה כוחות, ברור שהפסדנו.‬
‫אברו, חכי. בבקשה.‬ ‫-דניס היה בקבוצה שלנו.‬
‫רגע. רק תקשיבי.‬ ‫-זכיתי בנקודה היחידה, ועדיין…‬
‫נכון. הקבוצה שלנו הייתה חלשה.‬
‫מה קרה, גבר?‬
‫תציל את אחותך, סופרמן.‬ ‫-קדימה, הי־מן, אתה חזק.‬
‫טוב.‬ ‫-לך ותנגח בו.‬
‫נו, תקרא לו.‬ ‫-תפרק אותו, יאללה.‬
‫אתה יודע מה?‬ ‫-לא.‬
‫אם אתה לא מסוגל, אנחנו מאחוריך. קדימה.‬
‫אל תחשבי על זה כבגידה.‬
‫אתה חושב שאתה חזק כי גבהת? קדימה!‬
‫זה בסדר.‬
‫עזוב אותו.‬ ‫-אחי, זה בסדר.‬
‫אז יאללה.‬
‫לא, נו. בוא.‬ ‫-לא, שיילך.‬
‫אל תמשוך את היד. קדימה, תתקוף אותו.‬
‫בבקשה, אברו, בבקשה.‬
‫אחי, אתה תמיד תהיה לוזר, אתה שומע?‬ ‫-דניס?‬
‫מה נסגר? אתם מתבריינים על ילד?‬
‫מה נראה לכם שאתם עושים?‬ ‫-סתם צחקנו.‬
‫זה נראה לכם מצחיק?‬
‫טוב, די לבכות. נו, באמת.‬ ‫-לכו תזדיינו.‬
‫דניס.‬
‫עשיתי להם את המוות, ואעשה את זה שוב.‬ ‫-אברו, לכי.‬
‫אהוב שלי, אל תהיה עצוב. אני מתחננת. דניס?‬
‫אחותי, בבקשה, לכי.‬ ‫-מה קרה?‬
‫זה בסדר, אסלי.‬ ‫-מה לעזאזל קרה?‬
‫בן?‬
‫אולי תאכל משהו?‬
‫תשמע,‬
‫לדעתי אתם צריכים לבקש סליחה מדניס.‬
‫לא עשינו כלום.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫תחשוב שוב.‬
‫״אי אפשר להתחיל ללכת בלי לדעת איך״.‬
‫אמרה, מה נסגר?‬
‫אאוץ׳, סליחה.‬
‫מה קורה? מה יש?‬
‫כלום.‬
‫אתה לא מושפע מהאידיוטים האלה, נכון?‬
‫הם חבורה של חארות. באמת.‬
‫טוב.‬
‫זה הראשון.‬
‫שים פה, בום. זה שלי.‬ ‫-יפה.‬
‫אחי, תקשיב, אני אגיד לך מה.‬
‫אולי תבוא לקיראז הערב?‬ ‫-קיראז?‬
‫כן. הופעה חיה והכול.‬
‫אולי.‬ ‫-אני אחכה לך.‬
‫נו, בוראק, בוא נסיים את המשחק.‬
‫טוב, אני פה.‬
‫אז אתה נחוש להפסיד במארס.‬
‫אתה רוצה שאני… אוף!‬ ‫-אלוהים.‬
‫אנחנו לא מדברים, קוצ׳רו?‬ ‫-מה פתאום.‬
‫אתה ברוגז איתנו?‬ ‫-ברור שלא.‬
‫איפה אברו, דניס?‬
‫נראה לי שהיא הייתה צריכה‬ ‫לעשות משהו עם אימא.‬
‫כל המשפחה ברוגז איתנו.‬
‫אסלי, הדברים שלך פה. אנחנו הולכים.‬
‫בסדר!‬
‫רוצה ללכת לקיראז הערב?‬
‫קיראז. בסדר.‬
‫טוב, אפשר ללכת.‬
‫אולי עדיף שתוריד את החולצה?‬
‫הלכתי.‬
‫תוציא את הזבל, בן.‬
‫אמרתי לך שהלכתי, ואת עדיין מדברת על זבל.‬
‫שאברו תוציא את הזבל.‬
‫למה? אברו לא באה איתך?‬
‫לאן אתה הולך, חתיך?‬
‫לבלות עם אחמט והחבר׳ה.‬ ‫-יופי. טוב שאתה יודע מה מקומך.‬
‫תחזור עד אחת!‬
‫אימא, הוא שם את הבושם של אבא.‬
‫את צוחקת.‬ ‫-נראה שהוא השתמש בכל הבקבוק.‬
‫דניס?‬ ‫-שלום.‬
‫מה קורה?‬ ‫-אחלה.‬
‫אתה לבד?‬
‫טוב, אני…‬
‫את מכירה את אברו.‬
‫היא מאחרת ל…‬ ‫-כן.‬
‫מתאים לה.‬
‫אפשר להיכנס, הם יגיעו אחר כך.‬
‫בואי.‬
‫שכנה!‬
‫בוראק?‬ ‫-בואו לפה.‬
‫שבו. מה קורה?‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה תשתו?‬
‫בירה.‬ ‫-לא בירה.‬
‫יש לי משהו טוב יותר. אני אכין לכם.‬ ‫-טוב.‬
‫זה הבית של חבר שלי. לפעמים אני מבלה פה.‬
‫בוראק, תורך!‬
‫״גם זו עין הרע?‬
‫גם זה מקולל?‬
‫לא חשוב מה תעשו‬
‫החטא שלי‬
‫גם זו עין הרע?‬
‫גם זה מקולל?‬
‫לא חשוב מה תעשו‬
‫החטא שלי‬
‫החטא שלי״‬
‫מה קורה, אחי?‬ ‫-כרגיל.‬
‫גם אני בסדר, תודה.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫אני לא יודע איפה אברו.‬
‫לא איתה, אחי, איתך. אנחנו צריכים לדבר.‬
‫שתה, קדימה.‬
‫אני לא תופס את אחותך.‬
‫היא אומרת לי שבגדתי בה וזהו.‬
‫באמת בגדת בה?‬
‫כאילו…‬
‫קצת.‬
‫זה לא כזה סיפור.‬
‫למה נשים הן ככה?‬
‫אתה בכלל מבין את הקטע שלהן?‬
‫הן ממש מסובכות.‬
‫כן.‬ ‫-נכון?‬
‫אברו היא אחותך, כן. אבל…‬
‫אברו קשה.‬ ‫-אה.‬
‫אברו קשה.‬ ‫-אחי, אתה צודק!‬
‫תראה, אני מרגיש שאתה כמו אחי.‬
‫אז תעזור לי. טוב?‬
‫קדימה, אחי.‬
‫דניס.‬
‫שנלך?‬
‫אוזגור והחבר׳ה נטשו אותנו לגמרי.‬
‫עזבו אותם. הם היו באים אם הם היו רוצים.‬
‫כן! אנחנו מרוצים ממה שיש לנו.‬
‫אבל לצערי, אברו נעלמה.‬
‫חשבת על המצב שלנו?‬ ‫-איזה מצב?‬
‫את יודעת שהוא רוצה להשלים עם אברו?‬ ‫-אז?‬
‫נו, תעשי טובה, בסדר?‬
‫תן לי את זה.‬
‫היית ממש חרא לבחורה הזו.‬
‫ממש נורא.‬
‫אם תבטיח להתנהג יפה, אולי…‬ ‫-מילה שלי!‬
‫טוב, תירגע, בחורצ׳יק.‬ ‫-התלהבתי.‬
‫טוב, אז…‬
‫אולי יש אפשרות אחרת.‬
‫ואולי היא מוות?‬
‫אני באמת לא צריך מכם כלום.‬
‫לא הזמנתי אף אחד.‬ ‫-מה?‬
‫סיפרתי רק לך על הערב.‬
‫אתה חושב שזה בית מלון פה, דניס?‬
‫על מה אתה חושב?‬
‫על כלום.‬
‫לא יכול להיות. שיא העולם הוא שלוש שניות.‬
‫שיא העולם במה?‬
‫שיא העולם בלחשוב על כלום.‬
‫אני לא חושב שכולן נקבות.‬
‫אני אבדוק בפעם האחרונה.‬ ‫-טוב.‬
‫מתברר שהבחור צוללן.‬
‫חתיכת שוויצר.‬
‫אבל זה לא עובד עליי.‬
‫כדאי מאוד שלא.‬
‫לא, אני לא רוצה איתו כלום, אבל…‬
‫אבל מה?‬
‫מה אתה רוצה לשמוע?‬
‫מה צריך כדי להקסים אותך?‬
‫קזנובה!‬
‫״את מי נקסים, ילד?״‬
‫״להקסים״, הוא אומר!‬
‫על מה מדובר?‬ ‫-מי מקסים את מי?‬
‫כלום. מים, אוויר, אדמה.‬
‫אש. אל תשכחי.‬ ‫-אש.‬
‫הן יכולות להדליק בכם אש.‬
‫את אש האהבה. הן מעוררות תשוקה.‬
‫תשאיר לי קצת.‬
‫טעים, נכון?‬
‫טעים לך?‬ ‫-כן.‬
‫תיזהרי, לביאה.‬
‫למה? אולי תתפוס אותי.‬
‫ואולי לא.‬
‫ההפסד יהיה כולו שלך.‬
‫טוב שהבאנו כפפות.‬
‫אחרת היינו נדקרים מהקוצים‬
‫לא כדאי שנביא את אברו והחבר׳ה?‬
‫הם בטח שוב מתווכחים. אין לי מצב רוח לזה.‬
‫היא תציק לי.‬
‫״למה לא לקחת אותי?״‬
‫״למה השארת אותי שם?״ אין לי כוח לזה.‬
‫היית צריך לחשוב על זה כשהשארת שם את אחותך.‬
‫טוב, אז בואו נלך.‬
‫קדימה.‬
‫טוב, דאסטי.‬
‫אברו?‬
‫קאן, די.‬
‫לעזאזל!‬
‫אז הם השלימו.‬
‫בבקשה.‬ ‫-חבר׳ה, זה לא סוף העולם.‬
‫בשבילי זה כן.‬
‫אם לא אתקבל, אני מת.‬
‫אסלי, תראו מי שמדברת.‬ ‫את בטח עברת בהצטיינות.‬
‫חשבתי שהם רבו?‬
‫גרמנו להם לחזור. למרבה הצער.‬
‫באמת?‬
‫נראה לי שכולכם תעברו.‬ ‫-אסלי תעבור, לא בטוח לגבי כולנו.‬
‫כמה זמן יש לך?‬
‫עוד שנתיים.‬ ‫-ואו. נדבר בעוד שלוש שנים.‬
‫אולי לא אלך לאוניברסיטה. זה לא הכרחי.‬ ‫-אז מה תעשה?‬
‫אנחנו לומדים כבר שנים.‬ ‫-נראה לך שבוגרי תיכון משיגים עבודות?‬
‫אולי, אבל מי רוצה עבודות כאלה?‬ ‫-והאוניברסיטה מבטיחה עבודה?‬
‫יש כסף, קוצ׳רו. כסף.‬
‫טוב, לכו לאוניברסיטה. אני אחליט אחר כך.‬ ‫-אתה יודע הכי טוב.‬
‫נכון?‬ ‫-מגיעות לו מכות.‬
‫לא ניסיתם את זה כבר?‬
‫דניס.‬
‫אסלי, החבר שלך בא.‬
‫אוזגור! די כבר!‬
‫מה הקטע?‬
‫זה מצחיק?‬ ‫-כן.‬
‫די לצחוק.‬
‫אלה על חשבוני.‬
‫ברצינות?‬ ‫-אני מביא עוד.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫אסלי, אנחנו הולכים.‬
‫אסלי, הלכנו. ביי!‬ ‫-נתראה.‬
‫נתראה, חבר׳ה.‬ ‫-קדימה.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫כמעט אחת. לא כדאי שנלך גם?‬
‫לא, לא כדאי שנשאיר את אברו לבד.‬
‫תורך.‬
‫הופה!‬
‫דניס?‬
‫היי, אפשר לקבל כוס קפה?‬
‫קפה?‬ ‫-כן.‬
‫בואי לא נגיד ״קפה״, אלא ״את שיכורה״.‬
‫טוב.‬
‫טוב. בואי נעשה את זה.‬
‫אני לא ממש טובה בזה.‬
‫עומדים פה.‬
‫רגע, תן לי להתעורר קצת.‬ ‫-טוב.‬
‫טוב.‬ ‫-אלה שלך.‬
‫אני אקח את האדומים.‬ ‫-האדומים?‬
‫כן.‬
‫לא רע בכלל.‬
‫אבל היה לך מזל.‬
‫אוי, אוף!‬
‫עם חברה שהוא הכיר בשבוע שעבר.‬
‫אין מצב.‬
‫הגענו. תחזיק את זה רגע.‬
‫אין בעיה.‬
‫תודה על הערב.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫טוב.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫חבר?‬
‫שנשב אצלי?‬
‫בוא.‬
‫אתה מנסה להרוג אותנו?‬
‫אולי להפך, אחי.‬
‫אתה תחיה יותר זמן.‬
‫לנצח. עד אינסוף.‬
‫עד סוף הדרך.‬
‫למשל, ההורים שלי בנו את הבית הזה,‬
‫אבל אני גר בו.‬
‫אולי לא יהיה מחר, צריך לקבל זאת.‬
‫יכול להיות שתמות מחר.‬
‫אתה יודע, אם אני אמות,‬
‫בטח אברו לא תהיה עצובה בכלל.‬
‫היא תהיה עצובה.‬
‫היא תהיה עצובה לכמה ימים,‬ ‫ואז היא תמשיך הלאה. החיים ממשיכים.‬
‫הזמן גורם לך לשכוח.‬
‫דניס.‬
‫מה יש בינך לבין אסלי?‬
‫היא לא מורידה ממך את העיניים.‬
‫כמעט כמו ארנק, אה?‬
‫יש ביניכם איזה ריקוד.‬
‫נכון?‬
‫אתה מתכוון הערב?‬
‫לא, זה היה סתם כדי להכעיס את החבר׳ה.‬
‫הייתה איזו התערבות.‬
‫אסלי סיפרה לך על זה?‬
‫אסלי היא בחורה יפה.‬
‫היא יפה.‬
‫אסלי יפה.‬
‫מה איתך?‬
‫גם אני יפה.‬
‫רואה?‬
‫אז התנשקתם.‬
‫זו לא הייתה נשיקה אמיתית, אבל נישקתי אותה.‬
‫נוכל להתנשק‬
‫ונוכל ללכת רחוק יותר.‬
‫אחותך הלכה ממש רחוק.‬
‫אז אתם ביחד עכשיו?‬
‫דניס, אתה לוקח את זה יותר מדי ברצינות.‬
‫כאילו, לא יודע.‬
‫עזוב.‬
‫הינה.‬
‫אני צוחק. בוא. קח.‬
‫אל תתעסק בזה יותר מדי. זה לא חשוב.‬
‫אל תגזים, אחי.‬
‫אני אעזוב את זה,‬ ‫אבל אני לא יכול להתאפס על עצמי.‬
‫זה נחשב?‬
‫ברור שזה נחשב!‬
‫דאגנו פה למוות!‬
‫לא היה לי מושג מה אתה עושה!‬
‫״אתה חי או מת, איפה אתה?״‬
‫ילד, אתה מקשיב לי?‬ ‫-אני מקשיב, אימא.‬
‫מורט, אתה לא מתכוון לומר משהו?‬
‫מה את רוצה שאני אגיד? זה מגוחך.‬
‫הם ילדים. גם אנחנו התנהגנו ככה.‬ ‫-אתה עדיין מתנהג ככה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אתה חוזר הביתה בבוקר.‬ ‫הוא ראה אותך עושה את זה.‬
‫חבל שהם לא נשארו במקום שממנו הם באו.‬
‫חבל שהם לא נשארו שם!‬
‫מה שלומך, דניס?‬
‫כרגיל.‬
‫מה יש?‬
‫כרגיל. מה שלומך?‬
‫בסדר.‬
‫קרה משהו?‬
‫כלום. הזמנתי אוכל.‬
‫לא תשאל אותי?‬
‫מה?‬
‫״את רעבה? רוצה שאזמין לך משהו?״ וכאלה.‬
‫״את רעבה? רוצה שאזמין לך משהו? וכאלה.״‬
‫זה ממש טעים.‬
‫ההמבורגר הדוחה של בקיר בכבודו ובעצמו.‬
‫תיהני.‬
‫מה דעתך על מה שקרה אתמול בערב?‬
‫מה דעתך על זה?‬
‫טוב…‬
‫זה היה שונה.‬
‫שלום.‬
‫ברוך הבא.‬ ‫-שלום.‬
‫זה איירן?‬ ‫-ממש לא.‬
‫זה הספיישל של בוראק.‬
‫מצטערת.‬
‫מה זה?‬
‫זה הגנה אלכוהולית מפני מים עם כלור.‬
‫טוב, בוראק, לא היית חייב לבוא לבריכה.‬
‫אף אחד לא הכריח אותך לבוא לבריכה.‬
‫מישהו הכריח אותך?‬
‫לא.‬
‫אני בא עם מתנות, ונוזפים בי.‬
‫הצעתי לה להיפגש בחוף על הבוקר…‬
‫היינו שטים בסירה.‬
‫אבל היא רצתה לבוא לבריכה.‬
‫בשביל מה צריך בריכה…‬
‫כשיש ים, נכון?‬
‫אתה בוער מבפנים, אה?‬
‫בדיוק ראיתי חברה.‬
‫מה קורה, פינאר?‬
‫כרגיל.‬
‫מה התוכניות שלך הערב?‬
‫ביקור בית עם ההורים שלי.‬
‫ומחר בערב?‬
‫המסיבה לכבוד הבחינות של אחי הגדול.‬
‫המסיבה.‬ ‫-כן.‬
‫ואתה?‬
‫אתה לא בא?‬
‫טוב… אוזגור ואני לא הכי מסתדרים.‬
‫אבל אני אבוא. נראה.‬
‫מה רצית להגיד לי?‬
‫אני…‬
‫רציתי להציע לך לצאת איתי, האמת.‬
‫כאילו, את רוצה?‬
‫בטח.‬
‫טוב. אז נתראה.‬
‫נתראה.‬
‫אחמט! מה נראה לך שאתה עושה?‬
‫חבר! בוא, ההמבורגר שלך הגיע.‬
‫הזמנתי עוד אחד. בוא, חבר.‬
‫אתה אוכל יותר מדי, דניס.‬
‫שלא תחזור להיות פקמן.‬
‫מה היעד שלנו הערב?‬
‫הערב אני בבית. מחר בערב נתפרע.‬
‫למה לא היום?‬
‫אני ואבא שלי נוסעים לעיר מוקדם מחר.‬ ‫-אפשר ללכת הערב.‬
‫נו, בוראק.‬
‫תוצאות הבחינות.‬
‫אה, נכון.‬
‫אז מה התוכנית למחר?‬
‫על מה דיברנו?‬
‫לא אמרנו שכולנו נחגוג ביחד?‬
‫כן?‬
‫נכון, דניס?‬
‫טוב, יש לנו ארוחת ערב משפחתית.‬
‫איזו ארוחה משפחתית? אברו לא תהיה שם.‬
‫למה?‬ ‫-היא שוב נטשה אותנו.‬
‫היא נוסעת לקוס עם קאן.‬
‫קוס?‬
‫אימא שלי לא תרשה לה.‬ ‫-היא תרשה אם היא תתקבל לאוניברסיטה.‬
‫היא לא תתקבל.‬
‫היא בחרה באוניברסיטאות בינוניות,‬ ‫היא תתקבל.‬
‫אז על הקוס הזה קאן מקשקש כל הזמן.‬
‫מגיעות לאח שלי מחיאות כפיים.‬
‫זה היה צעד חכם.‬
‫דניס, רוצה לבוא גם? כולם יהיו… דניס?‬
‫אני מדברת אליך.‬
‫בוא איתנו. כולם יהיו שם.‬
‫אני אחשוב על זה.‬
‫בסדר.‬
‫תחשוב על זה.‬
‫ואו. הזבובים הגיעו בהמוניהם.‬
‫התה קר.‬
‫מה יש?‬
‫אה?‬
‫אברו? קרה משהו רע?‬
‫טוב, מותק. זה בסדר. תמיד יש את השנה הבאה.‬
‫התקבלתי למנהל עסקים,‬ ‫אבל רציתי לעבוד עלייך קצת!‬
‫יקירתי.‬
‫אהובתי! כל הכבוד!‬
‫ידעתי!‬
‫מה אתה תעשה?‬
‫אני לא יודע. אולי אלך לקוס.‬
‫איך ת…‬
‫דניס, אתה דביל.‬
‫אל תזיז את הרגל.‬
‫תוכלי להגיד לאימא,‬
‫״נגמרו לי המקומות להתמזמז בהם פה,‬ ‫אז אעשה את זה שם״.‬
‫שקט! אל תהיה חרא.‬
‫ואו, גדלת.‬
‫באמת.‬
‫אבא הזמין מקום במסעדה הערב,‬
‫אז אל תלכו לשום מקום.‬
‫מה?‬ ‫-כלום.‬
‫אימא, יש לנו תוכניות הערב.‬
‫עם חברים.‬
‫טוב, זה בסדר. לכו אחרי ארוחת הערב.‬
‫נאכל שם ארוחת ערב.‬
‫אבל לא כל יום אנחנו יושבים יחד, כל המשפחה.‬ ‫-אימא, זה לא הוגן כלפי האחרים.‬
‫הם הזמינו אותנו, והבטחנו.‬
‫זה לא הוגן שלא נלך.‬
‫בסדר, אין בעיה. תודיע אתה לאבא.‬ ‫-טוב.‬
‫ונחזור מאוחר.‬
‫טוב, אל תגזים.‬
‫אין בעד מה.‬ ‫-אלוהים, אתה…‬
‫אתה האריה שלי. אתה הנמר שלי.‬ ‫אתה מלך האחים!‬
‫מה אתה חושב על אסלי?‬
‫מה?‬
‫הלכתי אליה, אבל היא לא פתחה את הדלת.‬
‫היא בחרה רק אוניברסיטה אחת.‬
‫אני חושבת שהיא שבורה לגמרי.‬
‫תודה שבאת, דניס.‬
‫אתה לא הולך למסיבה הגדולה?‬
‫לא.‬
‫רוצה לעשות משהו אחר?‬
‫לחתוך את עצמי, אולי?‬
‫לא, כאילו, לא יודע…‬
‫רוצה ללכת למקום אחר?‬
‫כן, בטח.‬
‫בוא נלך למקום אחר.‬
‫בוא לא ניקח אף אחד אחר.‬
‫רק אנחנו.‬ ‫-כן.‬
‫בוא.‬
‫הבית הזה מדכא.‬
‫דניס? לאן אתה הולך?‬
‫אימא ביקשה ממני כמה דברים, לכן אני…‬
‫אתה לא בא?‬ ‫-הוא בא.‬
‫כן. כאילו, אני בא עם אברו.‬
‫אתה תחכה לאברו המון זמן.‬
‫לא תגיד לי מזל טוב?‬
‫מזל טוב. רפואה, נכון?‬ ‫-תודה, אחי.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי.‬
‫דניס, מה קרה? תיכנס.‬
‫שלום.‬
‫אפשר לשאול לאן הולכים?‬
‫מעכשיו, אני לא רוצה לדעת לאן אני הולכת.‬
‫אז שחררת.‬ ‫-כן.‬
‫אתם מאזינים לרדיו רקס, 103.2.‬ ‫כאן מלי הלג׳ה.‬
‫בואו נמשיך עם בקשות המאזינים.‬
‫חבר צעיר שלי מבודרום, בוראק גומוש,‬
‫ביקש להקדיש שיר לאסלי איהן.‬
‫שלום, אסלי, אני מקווה שאת מאזינה לנו.‬
‫״קיר זינצ׳ירלני״ של טרקאן.‬
‫כן, לכל הסובלים מנדודי השינה,‬ ‫ולאסלי שנמצאת בבודרום עכשיו, מבוראק.‬
‫״קיר זינצ׳ירלני״ של טרקאן.‬
‫אולי נאט קצת?‬
‫אנחנו נעשה משהו אחר.‬
‫דקה דומייה.‬
‫בוראק, מה אתה עושה?‬ ‫-בוראק!‬
‫בוראק!‬
‫מה אתה עושה? אני רוצה לראות לאן נוסעים.‬
‫רק דקה.‬
‫בוראק, נו.‬
‫בוראק, זהירות!‬
‫טוב, תירגעו. זה סוף המסלול.‬
‫זה נגמר תוך דקה.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫טוב, תירגעי. זה בסדר.‬
‫יפה, נכון?‬
‫לכאן נסענו, אתם מבינים.‬
‫הפנסים היו מקולקלים.‬
‫אימא שלי הציקה שוב לאבא שלי‬ ‫על שהוא לא תיקן אותם.‬
‫אני לא יודע אם אבא שלי ניסה ולא הצליח,‬
‫או שהוא סתם התעצל.‬
‫כן, התאונה הזו.‬
‫היא קרתה בדרך לכאן.‬
‫אתם יודעים,‬
‫זו שיושבת לכם בראש‬ ‫ואתם לא מצליחים לשאול עליה.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה נורמלי.‬
‫אבל אתם בעצם רוצים לשאול‬ ‫איך ההורים שלי מתו.‬
‫אבל אתם לא יכולים לשאול אותי‬ ‫״איך ההורים שלי מתו״.‬
‫אם הייתם שואלים,‬ ‫זה היה ״איך איבדת אותם״, נכון?‬
‫אבל זה לא ככה.‬
‫אפשר לאבד מפתחות.‬
‫ואחר כך מוצאים אותם.‬
‫אבל אי אפשר ״למצוא״ אנשים.‬
‫אנשים מתים.‬
‫הבנתם?‬
‫אימא ואבא שלי מתים, חברים.‬
‫הם לא איתנו יותר.‬
‫״מה היית עושה אם לא היית מפחדת?״‬
‫נכון?‬
‫קדימה, אסלי! קדימה!‬
‫בואי, קדימה!‬
‫איזה קור!‬
‫חשבתי שאתה מפחד. מה קרה?‬
‫תשתי גם את זה.‬
‫לא, אני כמעט שיכורה.‬
‫אז מה? עדיף ככה.‬
‫טוב, בסדר. אוי, נו!‬
‫תן לי.‬
‫את רצינית?‬ ‫-נו.‬
‫תן לי.‬
‫דניס? לאן זה?‬
‫לשום מקום. אני רק אוסף אותם למדורה.‬
‫טוב.‬
‫אחי, מה נסגר?‬
‫זה עבר כל גבול!‬
‫אני לא יודעת מה לעשות יותר!‬ ‫אני לא יודעת מה אתם צריכים!‬
‫איך אפשר להמשיך ככה? כמה פעמים?‬
‫אתם חושבים על אימא שלכם בכלל?‬ ‫כמה פעמים זה עוד יקרה?‬
‫במי מכם אני צריכה לטפל? אני לא יכולה יותר.‬
‫הכרחתי אתכם לגור בבית הזה?‬
‫טוב.‬
‫לכו. צאו מהבית!‬
‫אני לא רוצה אתכם יותר.‬ ‫צאו מפה, אני נפטרת מכם!‬
‫פעם גם אני רציתי להתבגר.‬
‫ואז, לפני כמה זמן,‬
‫רציתי שהכול ייגמר.‬
‫אמרתי מספיק, נכון?‬
‫אבל כשנולדתם‬
‫משהו השתנה.‬
‫הזמן השתנה.‬
‫ההתבגרות השתנתה.‬
‫זה היה כואב? כן.‬
‫אתה נפגע. אתה מאבד את היקרים לך.‬
‫אבל תמיד יש מה לגלות!‬
‫אני לא יודע כלום על דיג.‬
‫כן.‬
‫אבל זה לא משנה.‬
‫פה אני יכול להיות אני.‬
‫אני בא לפה.‬
‫מקשיב לקול הפנימי שלי.‬
‫מקשיב לו באמת.‬
‫אני מנסה לשמוע מה הוא אומר.‬
‫איך אני מרגיש?‬
‫איפה כואב לו? מה משמח אותו?‬
‫מה קרה היום?‬
‫אתמול, מה בדיוק קרה, כן?‬
‫אבל אנחנו לא שמים לב לדברים האלה.‬
‫אנחנו לא שמים לב, אבל הגוף מדבר.‬
‫הגוף אומר לנו.‬
‫אם יודעים להקשיב, הגוף מדבר אלינו.‬
‫אתם מרגישים טוב יותר.‬
‫לא יודע. אתם שומרים על עצמכם יותר.‬
‫התפישה שלכם משתפרת.‬
‫זה בור ללא תחתית.‬
‫באמת.‬
‫זה בור ללא תחתית.‬
‫מה נשמע?‬
‫כרגיל. ואתה?‬
‫אני בסדר.‬
‫רוצה בירה?‬
‫אתה יודע למה הציקדות מצרצרות?‬
‫לא יודע, אבל הן ממש מעצבנות.‬
‫תראה, הן הכי מוזרות שיש.‬
‫הן מחכות מתחת לאדמה 17 שנה.‬ ‫בארבעת השבועות האחרונים‬
‫הן יוצאות רק כדי להזדווג.‬ ‫-ואו!‬
‫ואז?‬ ‫-אלה שעושות אהבה משתתקות ומתות.‬
‫מוזר, נכון?‬ ‫-ומה עם השאר?‬
‫כן, אלה השאר.‬
‫זה הצרצור האחרון שלהן,‬ ‫אבל עד ספטמבר כולן ייעלמו.‬
‫אחי, היית צריך לספר לי את זה קודם!‬
‫זה ממש מדהים.‬
‫ג׳אן, אתה יודע למה ציקדות מצרצרות?‬
‫כן, אני רוצה לשמוע את זה גם ממך.‬
‫אחי, רק על זה הוא מדבר.‬
‫היי, זה הזיבזיב שלנו.‬
‫מה זה ״זיבזיב״ בכלל?‬
‫אנחנו הולכים ל״אדוניס״? למסיבת סוף הקיץ.‬
‫בואו נלך, חבר׳ה.‬
‫נראה.‬
‫איך זה שהאורות האלה לא מפריעים לכלי טיס?‬
‫מה זאת אומרת, לא יכניסו אותנו?‬
‫הוא נראה בסדר, אבל אנחנו? איך אנחנו נראים?‬
‫אלוהים.‬
‫אתה עדיין לוקח אותנו.‬ ‫-אם לא יכניסו אותי, תחכו.‬
‫אותך בטוח לא יכניסו. למה את פה בכלל?‬
‫לא יכניסו אותך בכל מקרה.‬
‫אנחנו כאלה פרועים! החניון!‬
‫פינאר, אלוהים ישמור,‬ ‫תפסיקי להתלונן לשנייה.‬
‫בלה, בלה. תמזוג לי.‬
‫אנחנו ממש לוזרים.‬
‫אנחנו הלוזרים?‬ ‫הם לא שומעים אחד את השני בפנים.‬
‫אנחנו מנהלים שיחה נעימה, ״אדוניס״ פה,‬
‫הזיבזיבים דולקים. תחשבו על זה ככה.‬
‫אחמט, אתה דביל על אמת.‬
‫בואו נשתה, ודי כבר עם ה״לוזרים״.‬
‫קדימה. בואו.‬
‫קדימה. טוב, אחי.‬
‫זה חריף.‬ ‫-זה שורף.‬
‫אל תפסיקי, פינאר!‬ ‫-טוב!‬
‫לא הרבה.‬
‫הייתי כמעט מוכנה ששוב תבריז לי.‬
‫אני מצטער על זה.‬
‫אני מתנצל.‬
‫טוב?‬ ‫-חבר׳ה, מסיבת הקצף התחילה!‬
‫מאיפה זה בא?‬
‫דניס, תשתה. אנחנו לא פחות טובים מהם.‬
‫זו הגישה.‬ ‫-אפילו טובים יותר.‬
‫המקום הזה אלגנטי.‬
‫זה שורף!‬ ‫-זה שורף!‬
‫אחי, זה מוגזם.‬
‫מי ערך את מסיבת הקצף הראשונה?‬
‫אחי, אנחנו נהיה כאלה עשירים. עסקי הסבון.‬
‫״בועות מחמט.״‬
‫ואו! השאירו את מכונת הכביסה פתוחה.‬
‫די.ג׳יי, תגביר את הווליום!‬
‫היי, די.ג׳יי!‬
‫היי.‬
‫מה אתם עושים פה? בואו, תיכנסו.‬
‫נחמד לנו פה.‬
‫אנחנו מתכננים לבוא גם בשנה הבאה, האמת.‬ ‫אחלה אווירה.‬
‫לא. שתיתי יותר מדי, לא צריך.‬
‫טוב, ראיתי אתכם פה ובאתי להגיד לכם שלום.‬
‫אתם נראים בסדר. יותר מבסדר.‬
‫אל תנסו להיכנס.‬
‫מחמט, אחי. בס!‬
‫מחמט, אחי. הוא הפסיק.‬
‫מה אתם עושים?‬
‫מה זה בדיוק?‬
‫אנחנו מתנשקים, בדיוק.‬
‫אתם מתנשקים.‬
‫יש לו חברה.‬
‫ולה יש חבר, אז מה?‬
‫מעולה. איך ההרגשה?‬
‫טובה?‬
‫דניס, אל תגזים.‬ ‫-לא!‬
‫מספיק. די.‬
‫מה ״די״?‬
‫אל תעשה מזה עניין. סתם התנשקנו. תראה!‬
‫מה נראה לך שאתה עושה?‬
‫דניס, תירגע.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫מה נראה לך שאתה עושה?‬ ‫-דניס, מה אתה עושה?‬
‫בן זונה! מה נראה לך שאתה עושה?‬
‫אתה בסדר? מה קרה?‬
‫אני בסדר.‬ ‫-מה קרה?‬
‫איך יכול להיות שזה בסדר? דניס בסדר?‬
‫אין ביכולתנו לקבל את שיחתכם כרגע…‬
‫זה המשיבון.‬
‫אני לא טוב בלהשאיר הודעות.‬
‫תתקשרו אחר כך.‬
‫יען אצנית. שלוש אותיות.‬
‫החופשה הארוכה נגמרה, אה?‬
‫לא, אבא! יש עוד יומיים.‬
‫איחרת.‬
‫אבל…‬
‫אני קצת הקדמתי.‬
‫כנראה.‬ ‫-כנראה.‬
‫אתה צוחק.‬
‫חה חה, מצחיק מאוד.‬
‫לא מצחיק בכלל.‬
‫אני פשוט לא רוצה לשכוח.‬
‫לשכוח מה?‬
‫שים את זה שם.‬
‫נו, אברו.‬ ‫-אני פה.‬
‫זה מאסלי.‬
‫אסלי קיבלה…‬
‫טלפון נייד.‬
‫ומכיוון שאני הולכת לאוניברסיטה,‬
‫גם אני אצטרך טלפון.‬
‫בואי נראה אם אני אצטרך טלפון‬ ‫ואז נדבר על שלך.‬
‫מוכנים?‬ ‫-מוכנים.‬
‫קדימה.‬
‫ואנחנו נוסעים.‬
‫הלו.‬
‫הלו?‬
‫תרגום כתוביות: אדוה לנציאנו‬
‫- אוזגור בשארן‬ ‫∞-1983 -‬