Prije nego što išta kažeš, nisam ti brat, nego polubrat.
Što? Zašto tako započinješ razgovor? -Tražio bi me novac,
ja bih pitao zašto bih ti ga dao, a ti bi rekao da si mi brat.
Nikad ne govorim da si mi polubrat, ali u posljednje vrijeme imam...
Zdravo, Paxtone. Kako su tvoji nagli pokreti glavom?
Pitam jer sam pročitala članak o tome. -Pod kontrolom su.
Kako idu umjetnine od cementa? -Upravo je prodala komad za 50.000 dolara.
Smrznuti vodopad. Djeluje prikladno za ovo vrijeme. -Kako?
Nije važno. -Zvao sam da pitam kako ste jer sam čuo da je gadno u New Yorku.
Da. Otkazali su NBA ligu. -Čuli smo da je London u "lockdownu".
Poslali su me na prisilni godišnji. -Sjajno.
Sada moj život doslovno nema svrhe.
Kako je Linda? -Negdje je u kući. -Ima li nekakvih problema?
Ima li problema? Da vidim...
Prikladna laž za izbjegavanje forenzičke istrage okolnosti
u našem domu ili istina? Biram prikladnu laž.
Ne, nema problema. Dobro smo.
Možeš li joj reći da ću je nazvati preko "Skypea"?
Davide, prodao sam motocikl. -Što? -Imam kupca.
Platit će mi kad nas puste iz ovog psihološkog pakla od zatvora
u kojem gorimo u samoći
dok više ne možemo razlikovati svoja tijela od namještaja.
Ne možemo stisnuti gas i odjuriti.
Prenosim li vam dobro svoje raspoloženje?
Zašto si prodao motocikl? Obožavaš ga. To si ti. -Da, prodao sam sebe.
Prodao sam starog sebe. Bilo mi je žao motocikla.
Zaslužuje nekoga tko ga je dostojan, nekoga tko još krši pravila...
Posvađao si se s Lindom? -Rekla je da je planirala prekinuti našu vezu,
što god to bilo, jer smo se udaljili.
Ona se uzdigla, a ja sam pao.
Planirala je prekinuti prije objave "lockdowna".
... vikanja. Rekao sam neke stvari, ona je rekla neke stvari.
Sad smo zapeli u kući kojom odzvanjaju te stvari koje smo izgovorili.
Zatvoreni smo zajedno na dva tjedna.
Iskreno, samo sam htio čuti nečiji glas.
Odabrao si nas? -Zašto ne? -Što je s tvojim prijateljem Mikeom?
Više ne razgovaramo. Prešao je granicu kad je rekao
da je COVID izvanzemaljski DNK koji su židovi potajno pustili
kroz prskalice vode u kineskom golf-odmaralištu.
Čini se da ti je stigla hrana pa ćemo te pustiti.
Nije to hrana, nego sendvič. -Drži se, brate. -Polubrat.
Reci joj da ću je nazvati! -Ostavit ću joj poruku da održimo nelagodu.
Bok, Maria. Je li sve u redu? -Jest. Držimo se.
Upravo smo razgovarali s Paxtonom. -Da, čula sam dio.
Stavila sam jastuk preko glave. -Rekao je da imaš simptome.
Mislim da su prošli. Ne znam, nadam se.
Moraš mi poslati recept za zeleni frape. -Nema recepta.
Staviš zelenje i stisneš gumb. -Je li sve u redu s tobom i Paxtonom?
Znaš da nije. Ništa nije u redu.
Čak mu ni ime nije dobro.
To su njegove riječi. Kaže da mu je ime nagovještaj propasti.
Takav je u posljednje vrijeme. Toliko se promijenio...
Svi se mijenjamo. Linda, ti si evoluirala, a on je mutirao.
Treba mu pomoć. Pročitala sam članak... -Neki je dan rekao
da je gubitnik svaki muškarac stariji od 35 godina koji se vozi u autobusu.
On se vozio autobusom svakog jutra. Čini to da bi se mučio.
Čula sam da prodaje svoj motocikl. To je veliki korak.
Dogovorili smo se da mu treba vremena.
Tim bi novcem otišao u Kazahstan da razmisli o svojem životu. -Zašto onamo?
Bili smo ondje prije deset godina. Deset? Čini se kao milijun.
Sada je zapeo ovdje, kao i ja. -Linda, postoji li netko drugi?
Ne, samo on i ja. -Mislim na drugog muškarca. -Ne. -Žena?
Što? -Nagađam. Sjećaš li se one večeri kad smo došli u London,
a ti i ja otišle smo predaleko? -To je bila trava i znatiželja...
Obje smo doživjele orgazme. -Kažu da ovi pozivi nisu baš sigurni...
Katkad razmišljam o toj noći. -Da? -Ti ne?
Cijeli sam dan na "Zoomu" i "Skypeu". Moram se naspavati.
Dobro, bok. -Bok! -Volim te! -Što?
Bože...
Paxtone? Ideš nekamo?
Kamo bih išao? -Zašto je cijev u ispušnoj cijevi?
Htio sam se fotografirati.
Netko me s posla pitao kako se nosim s "lockdownom"
pa sam mu htio to poslati. Trebalo je biti smiješno.
Zabavni prikaz očaja. -Samo bi se fotografirao? -Da.
Ne bi pokrenuo motor? -Kamo bih išao? Ne možeš nikamo.
Došao sam ovamo, namirisao garažu i motocikl...
Iz nekog sam se razloga rastužio.
Ta je polica puna ulja. -Dovraga, kakav dan...
Loš? -Ma, posao. Loše vijesti. Ništa u usporedbi s ostalim.
Usput, stvarno bih se samo fotografirao. -Usput, ako se brineš...
To je samo igra. Ili pokus.
Nemoj misliti da tražim nešto... -Maria mi je upravo rekla da me voli.
Što? -Znam. Tajne samo izmiljuju. Imaš ključ? -Ne. -Ostavit ću otključano.
Što je?
Igraš se ispuhom, a nastavljamo kao da je sve normalno.
Nisam normalan u posljednje vrijeme. Znam.
Uopće ne spavam.
Nikad nisam bio normalan, ali nekoć sam se ponosio time. Sada sam samo... -Što?
Bolno svjestan neugode koju to uzrokuje.
Moja superanaliza svake mrvice, svake riječi.
Zatvaranje to samo pogoršava.
Moramo naći način da to odvojeno prebrodimo.
Zajedno smo samo zato što smo u istoj kući.
Možemo se izbjegavati dok ne postanemo slobodni... Što je? -Ništa.
Laku noć. Božićni je ukras ovdje od Božića.
Moj terapeut kaže da bih to trebao pokušati tolerirati
i iskoristiti kao test. Dosad sam mogao živjeti s tim.
To je bio test da dokažem svoj napredak. -Jebeš napredak.
Skini ga. -Moj terapeut kaže... -Jebeš terapeuta! -Ti zamalo jesi.
Odrasti. Ako ti smeta, makni ga. Božić ionako nije dobra uspomena.
Slažem se. To je za nas bio početak kraja, zar ne?
Za mene je bio mnogo prije Božića.
Oprosti. -Zašto ljudi misle da je iskrenost dobra?
Što ti je s terapijom? -Imam je preko "Zooma".
Moj terapeut ima rogovlje na zidu.
Ovo su izvanredne okolnosti.
Ne možeš živjeti sa ženom koja te ostavila i komadom ukrasa na stropu.
Odlučili smo se smijati tomu? -Zašto ne? Ionako ne možemo ništa drugo.
Hoćeš li stolac? -Može.
Bravo! -Jebemu, bolje je. -Čekaj...
Kad sam te vidjela u garaži, zapitala sam se
jesam li to doista bila ja na motociklu iza tebe prije toliko godina. -Jesi.
Držala si se za mene i vrištala.
I to sada radim, ali ti me ne čuješ.
Nitko me ne čuje. Uglavnom, laku noć. -Zašto vrištiš?
Ja sam taj koji vrišti.
Zdravo, strankinjo. -Zdravo.
Kako si? -Grozno. Ti? -Užasno.
Zdravo! Hoće li tko u našoj krasnoj zatvorenoj Ulici Portland čuti pjesmu?
Čitam mnogo poezije, pogotovo u posljednje vrijeme jer ne mogu spavati.
To je dobar način da otkrijete da niste jedino sjebano ljudsko biće na svijetu.
Paxtone! Koji kurac radiš? -Zabavljam kolege zatvorenike.
Ova se pjesma zove "Ustani".
Napisao ju je D. H. Lawrence, samo da znate.
"Ustani, ali ne za Isusa.
Malo je prekasno za to.
Ustani za pravdu i radostan život, pridržat ću ti šešir.
Ustanite. Ustanite za pravdu, pokvareni čovječuljci.
Ustanite i borite se.
Ustani za novi poredak, za životne prilike.
Za slobodu i užitak življenja."
Hvala. Oprostite ako sam vas probudio, ali ludim u posljednje vrijeme.
Moj vam je savjet da iskoristite ova čudna vremena kroz koja prolazimo
da ukradete one stvari za koje mislite da vam život duguje.
Idi spavati! -Bih da mogu. -Mene pusti na miru!
Ako naiđem na još koju dobru pjesmu, podijelit ću je s vama.
Može! -Laku noć, Ulico Portland. -Laku noć!
Daj mi da spavam, molim te.
Koji kurac radite u mom vrtu?
Samo skupljamo ovo. -To je samo mak, gomolj maka.
Svi su dileri u našem kvartu uhićeni jer su jedini na ulicama.
Od ovoga možeš napraviti opijum. Prerežeš opnu i izađe sok.
Kako ste znali da su ovdje? -Živimo u onom neboderu.
Naš prijatelj ima teleskop. Gledali smo u kuće iz zabave.
Vidjeli smo što raste u vašem vrtu. -Zašto rastu ovdje?
U sedamdesetima su ovdje skvotirali hipiji.
Očito su ih uzgajali. -Kako pročistite sok?
Samo ga iscijediš na duhan i popušiš. -Ili pomiješaš s "Colom".
Ne pušim više. Ne pijem ni "Colu". Ne uzimam ni drogu.
No nekoć sam dosta pušio heroin. -Ovo nije tako snažno.
Nježno te pukne. Organski je. -Organski? -Da.
To objašnjava ježa.
Ovdje živi jež koji je neobično opušten.
Bi li mala količina pomogla pri spavanju? -Spavao bi kao beba.
Ne bi više bilo zlih glasova u noći. -To bi bilo lijepo.
Paxtone!
Paxtone, zaboga!
Zdravo, Toby.
Kako je kašalj? -Bolje, mislim. Kako si ti?
Mislim da sam imala, ali prošlo je. Kao valkira. -Što?
Vikinški duh koji prije bitke odluči tko će umrijeti, a tko ne.
Valkire donose odluke bez određenog razloga ili morala.
Nepošteno je da se neki ljudi teško razbole, a neki ne.
Toby, vratio si se. Kako si? -Izvrsno, hvala na pitanju. -Zdravo!
Donalde! Imaš kravatu. -Očeva je.
Osjećam nostalgiju prema staromodnim konvencijama.
Na "Zoom" sastancima uvijek zamišljam da svi muškarci imaju erekciju.
Donalde, to je tvoja kuća? -Ne, majčina. Anthony me izbacio.
Pa to se ne smije. -Imali smo lošu večer i svašta je izletjelo.
Otkrili smo da se mrzimo. -Zdravo!
Melissa, kako je u Italiji? Kažu da je loše. -U Švedskoj sam.
Što? -Gledajte. Ovdje smijemo u barove.
Poštuje li itko pravila?
To je bilo pametno nakon deset godina trijeznosti.
Koga čekamo? -Timothyja, valjda. -Je li on dobro? -Zašto ne bi bio?
Ima kroničnih zdravstvenih problema. -Znaš li kakvih? -Ne,
ali djeluje tako. -Hoćemo li početi bez Timothyja?
Usput, obuo sam i cipele.
Počnimo. Moram reći nešto važno.
Samo tren. Timothy šalje poruku.
Bože... -Ima koronu?
"Draga Linda, dajem ostavku na svoj položaj u 'Miracore Mediji'.
Imao sam vremena razmisliti. Shvatio sam da ova tvrtka
samo podupire korozivni međunarodni kapitalizam.
Trebali bismo rabiti svoju kreativnost da spasimo planet,
a ne da prodajemo torbice suprugama fašističkih diktatora.
Srdačno iz izolacije, Timothy."
Valjda je gledao dokumentarce Davida Attenborougha. Puknuo je.
Dobro, ne moramo ga više čekati. Obavimo to.
Zvuči tmurno, Linda.
Tata! -Tata ima sastanak.
Jučer sam imala dugi poziv s glavnim uredom iz Chicaga.
Prisustvovali su svi kontinenti.
Tvrtka se posvuda suočava s istim problemima.
Kao direktorici "Miracore UK-a", dužnost mi je obavijestiti vas
da ćemo zaposlenike slati na prisilni neplaćeni godišnji odmor,
a neke ćemo otpustiti.
Zvuči kao inuitski sustav ostavljanja staraca na ledu.
Donalde, nemoj skakati pred rudo. Linda, kako to misliš?
U normalnim bih vremenima okupila sve na sastanku i... -Sve?
Na ovom ste sastanku jer vaši položaji više nisu održivi.
Od danas prestaje vaš ugovor o radu s "Miracoreom".
Drago mi je što sam doma. Idem hraniti proklete kokoši.
To je stvarno loše, Linda. Kako možeš spavati?
Zdravo! -Zdravo.
Vidi moje dinosaure.
Ne znači li to da nam isplaćuju plaće, ali da ne radimo?
Da, ali s COVID-om je sve drukčije. Jako tužno.
Sve to utječe na primatelje moje pastoralne brige.
Nisam primatelj, Malcolme.
Radim za tebe. Ako sam na prisilnom godišnjem, zašto me tjeraš da radim?
To je ilegalno. -Kršćanin sam. -Svi to znamo.
Kažeš kao da ti to nabijam na nos. -Što želiš od mene?
Imamo problem. -Prekidam poziv ako mi ne kažeš.
Odslušao sam tvoju molitvu. -Svaki poziv započinjem molitvom.
Ja sam šef. -Jesi. Što želiš da radim, šefe?
Sve se velike robne kuće u West Endu zatvaraju zbog "lockdowna".
Tvrtka "B2B Pro Freight Services" treba prevesti vrijednu robu iz "outleta"
u sigurna skladišta u rupama poput Dagenhama.
Tkivo našeg društva puca. Strah od nereda i krađa.
Apokalipsa... -Dajem ti 10 sekunda da mi kažeš što želiš da radim.
Deset, devet... -Vozači poput tebe... -Osam, sedam...
Mogu voziti samo oni koji nisu kažnjavani.
Ponavljam.
"B2B" hitno treba vozače koji nisu kažnjavani.
Zašto onda mene zoveš? -Imam ugovore za 16 robnih kuća diljem Londona.
Moram ih isprazniti u sljedeća četiri dana, a imam samo dva vozača.
Koje je tvoje rješenje? -Prijevara. Oprost. Iskupljenje. Groš.
Što je groš? -Stara riječ za novac koji ćemo dobiti prijevarom,
mojim oprostom i tvojim iskupljenjem. -Prijeđi na stvar.
Napravio sam ti ispravu sigurnosnog odobrenja A2 s tvojom slikom i imenom.
Nije tvoje ime. Ne mogu te službeno maknuti s prisilnoga godišnjeg.
Pretvarat ću se da si netko drugi i platiti ti u gotovini.
Radiš sedam godina kao vozač ove tvrtke. Nije bilo problema.
Nisi prevozio vrijedne stvari, ali smatram da ti mogu vjerovati.
Možeš.
Ono je bilo davno. -Ne zanima me. -Motociklist protiv motociklista.
Gospodin oprašta. "B2B Pro Freight Services" oprašta.
Da ne postoji ta prokleta osuda za tu noć, moj bi život bio potpuno drukčiji.
200 po danu u gotovini. -Nije mi do novca. Želim se dogovoriti s tobom.
Obavit ću to uz uvjet da me razmotriš za uredski položaj nakon što ovo prođe.
Cijeli mi je život sjeban zbog toga što sam napravio jedne večeri.
Dojadio sam supruzi zato što sam još vozač. Nisam glup.
Čitam poeziju. Mogao bih postati netko. -Imam drugi poziv.
West End šizi. Hoćeš li to obaviti? -Ako to obavim,
želim da prakticiraš ono što propovijedaš
o oprostu, izgubljenom janjetu i iskupljenju
te mi daš priliku da se maknem s ceste.
Sve je moguće. Bog te blagoslovio. "Selfridge" je u četvrtak,
"Harvey Nichols" u petak, "Harrods" u subotu.
Poslat ću ti cijeli popis i novi identitet. -A nakon "Harrodsa"...
Bog te blagoslovio.
Sranje.
Bok, Linda. Kako je u "lockdownu"? -Gadno. Kako je u Chicagu?
U Vermontu sam. Preselio sam obitelj u Vermont.
Svi smo ovdje. Suludo sretni. Djeca buče pa imam ove nove slušalice.
Doslovno ne čuješ ništa drugo. -Nemam takve.
Vidim ti na licu da si razgovarala s ljudima u "Događanjima"
i obavijestila ih. -Da, obavijestila sam ih.
Pročitala si im moju poruku? -Ono o obitelji "Miracore"?
Ne bi to dobro primili. -Od srca sam napisao tu poruku.
Stvarno sam mislio to što sam napisao. Ne mogu vjerovati da je nisi pročitala.
Smatrala sam da nije prikladno reći da je "Miracore" obitelj
i da u svakoj obitelji dođe vrijeme da neki odlete iz gnijezda.
Zašto to nije prikladno? -Zato što ne lete iz gnijezda.
Bacaju ih iz gnijezda u visoku travu ispod drveta. -Nema drveta...
Kakvo drvo? -Ti si smislio analogiju gnijezda. Mora postojati drvo.
Imaš li vrućicu?
Dogovorila sam dva velika događanja prije "lockdowna".
"Westfield" i preuzimanje trgovine "Eve Schwarz" u "Harrodsu".
Obje su trgovine zatvorile vrata. -Volim "Harrods". -I ja.
Radila sam ondje pet godina. To su mi najbolje godine života.
Uglavnom, predstavljanje kolekcije "Eve Schwarz" trebalo je biti veliko
pa sam odabrala "Harrods" zbog veličine i osiguranja.
Ti si odabrala? Nije li Melissa radila strategije?
Katkad sam propitivala njezine odluke. Nije važno.
Dugo nosiš taj odjel. -Bili su obitelj, a tako to ide u obitelji.
Nosiš ih dok ne dobiješ upute iz Chicaga da ih pustiš.
Uglavnom, u "Harrodsu" imamo nakit, odjeću i modne dodatke
u vrijednosti od pet milijuna dolara koji su pod našom odgovornošću.
To uključuje "Harrisov dijamant" koji je trebao biti u središtu događanja.
Odgovorni smo za "Harrisov dijamant"?
Da, ali siguran je u "Harrodsovu" trezoru.
Predložila sam ljudima u "Eve Schwarz" da spremimo sve u trezor
dok ova situacija ne završi.
Ali imamo problem s osiguranjem.
Politika osiguranja "Eve Schwarz" kaže da svoju robu mogu spremati
samo pod vlastitom supervizijom pa treba osigurati siguran transport.
Dali su nam nekoliko dana.
Imamo "Westfield" u petak, "Harrods" u subotu.
A onda ćemo razgovarati o tvojoj ulozi i tvojoj plaći.
Bit će mnogo novih odgovornosti. Stvari se mijenjaju. -Sjajne vijesti. Hvala.
Pozdravi London. -Uživaj u Vermontu. -Hoću.
Jebemu.
Idem u zemlju živih mrtvaca da kupim mlijeko. Trebamo li još što?
Kažem "mi" bez ikakve insinuacije o zajedničkom entitetu,
no nema smisla da odvojeno idemo po namirnice.
Vani postaje gadno.
Ljudi poput mene koji su proveli vrijeme u stvarnom zatvoru
napreduju u ovoj novoj stvarnosti. -Dovraga, Paxtone... Uđi!
Dobro, Paxtone. Stvari stoje ovako. Uz mlijeko, trebam cigarete.
Što? -Pokušavala sam skriti činjenicu da opet pušim, ali više nismo zajedno
pa nije ni važno. -Pušiš? -Da, namjeravam nastaviti dok ovo ne prođe.
Fantastično je. -Kad si počela opet pušiti? -Prije Božića.
Zašto? -Počela sam opet pušiti kad sam bila u Parizu. -Bila si u Parizu? -Da.
Nisam ti rekla. Michael Essien pozvao me.
Dobro... Moj terapeut kaže da su ovi trenuci ispovjedne lavine.
Tko je Michael Essien, dovraga? -Osnivač korporacije "Miracore",
sedmi najbogatiji čovjek u Njemačkoj. -Išla si u Pariz s njim? -Ne baš.
Pozvao je direktore iz šest zemalja na proslavu svoga 60. rođendana.
Mogu li upaliti ovo? Ugasila sam je... Zapravo, to je moja odluka.
Kad sam došla u hotel, ondje je bio banket.
Upoznala sam šest ostalih direktora, koji su poput mene,
ali tek sam bila postala direktorica i nisam još shvaćala tko sam
dok ih nisam vidjela. Onda sam shvatila. Sada sam to ja.
Sjedili smo za stolom i pili pjenušac.
U razgovoru je mnogo malih glasova govorilo "da",
a jedan veliki govorio je "dobro". To je bio glas Michaela Essiena.
Zatim je počeo govoriti o tržištima u nastajanju.
Znaš kako katkad ljudi govore nešto apstraktno, a ja to zapravo vidim?
Nekoć smo pušili puno trave. -Kad je rekao "tržišta u nastajanju",
vidjela sam oblik koji se pojavljuje ispod stola
i pliva oko naših nogu.
Mislim da sam imala vrućicu te večeri. Tada je rekao "cigarete i lijekovi".
Popila sam pjenušca, a netko je spomenuo lobiste.
To su ljudi koji uvjeravaju vlade da su proizvodi sigurni,
a veliki je glas rekao da su vitalna poveznica u lancu.
Ugledala sam veliki lanac pun algi, a veliki je glas nazdravio korupciji.
Svi su se ironično nasmijali, uključujući mene. Paxtone, pogledaj me.
A taj je oblik plivao oko mojih nogu.
Veliki je glas rekao da tržišta u nastajanju
čine velik postotak profita "Miracorea" i da će trebati racionalizirati Europu.
Popila sam malo vode jer mi je postalo zlo.
Pomislila sam da ću se onesvijestiti. Konobar je rekao "brandy",
ja sam rekla "može".
Racionalizacija je isplanirana ondje za tim stolom u Parizu
prije Božića, a dobri ljudi kojima sam prije dala otkaz
nisu dobili otkaz zbog virusa, lagala sam.
Dobili su otkaz zbog tog oblika koji je plivao sa mnom do moje sobe.
Bacila sam odvratnog staklenog labuda u ogledalo.
Umjesto da cijelu noć hodam po staklu,
odlučila sam se vratiti zadnjim vlakom u London.
Dok sam čekala na postaji Gard du Nord,
prišla mi je beskućnica i tražila cigaretu. Rekla sam joj da ne pušim,
ali odlučila sam joj kupiti kutiju.
Mislila sam da ću se osjećati bolje nakon toga što sam postala.
Kad je zapalila cigaretu, i ja sam odlučila zapaliti.
Kad sam povukla dim, ta je stvar prestala plivati.
Sjela sam na klupu i čekala vlak.
Zato sam opet počela pušiti.
Ali da dovršim odgovor na tvoje početno pitanje,
trebamo i kruh. I jebeno vino!
Bože. -Što?
Zvuči kao da si doista imala vrućicu. Kažu da je krenulo prije Božića.
Nije stvar u virusu, nego u tome da sam shvatila tko sam i čime se bavim.
Iako je promišljanje o životu nuspojava COVID-a. -Razbila si ogledalo.
Da, zato što sam bila u njemu. Razbila sam i bocu pjenušca i čaše.
Htjela sam razbiti i staklenoga konja i džokeja, ali odustala sam.
Onda sam krenula na vlak...
Napravila sam ono što si ti nazivao "pravim Vikingom".
Kad sam razbila ogledalo i ugledala svoje bijesno lice,
sjetila sam se tebe. -Baš lijepo. Hvala.
Zašto mi nisi rekla? -Bio je početak zime. "Naše" zime.
Nikom nisam rekla jer se onda to nije dogodilo.
Dobila si račun za ogledalo? -Jebeš ogledalo! Nije stvar u ogledalu.
Prije bih te u ovom trenutku zagrlio. -Nema potrebe.
Ionako ideš u trgovinu. Mlijeko, kruh, cigarete, vino.
Vjerojatno i jaja. -Dodajem i brašno na popis. Peći ću kruh.
Nemoj, molim te.
To što si mi rekla nije bila ispovijed. -Nisam to ni rekla.
Zato što nisi učinila ništa loše. -To je bilo objašnjenje.
Sve si ispravno učinila. Hoćeš čuti ispovijed?
Jutros sam zaspao jer sam sinoć uzeo opijum.
Da!
To je mnogo gore od tvojih cigareta. Polizao sam opijum s biljke u vrtu.
Jesam! Naš je vrt pun heroina. -Nakon deset godina?
Ni pušenje nije dobro. A teško mi je u posljednje vrijeme.
U onom zelenom frapeu koji pijem svako jutro nalaze se dvije mjerice votke.
Lažeš. -Ne. Ne svakog jutra, ali radila sam to.
Misliš da sam sretna i normalna. Zato što me stalno promiču.
Ljudi se zbune. -Nisam te optužio da si sretna i normalna. -Zato što nisam!
Ja vidim koncepte. Trebala sam biti umjetnica. -Nesretna si,
a glumiš da je sve u redu na ženski način.
Ja sam nesretan na neispunjen, kastrirajući muški način.
Ne možemo opet o tome. Idi u trgovinu. Mlijeko, kruh, vino, jaja i cigarete.
Jebi se, kupujem i brašno. -Dobro. Imaš masku?
Ne. -Moraš si zavezati nešto oko nosa i usta.
Jebote! Moja stara marama.
Više nije simbol pobune. Sada su to mjere vlade.
To si nosio kad sam te upoznala u Sturgisu u Južnoj Dakoti.
Mislila sam da izgledaš kao "desperado".
Nisam htio da mi prašina ulazi u usta. -Nemoj kvariti.
Ne zaboravi mlijeko i jaja, "desperado".
Pomakni se!
Hajde! -Odjebi.
Koliko guzica imaš? -Odjebi.
Paxtone.
Nakon što sam naglas izrekla priču o Parizu,
razmislila sam. Kad prođe "lockdown", razmislit ću o odlasku iz "Miracorea".
Zašto to meni govoriš?
Zvao si? -Bože, koji jesi na nebesima, smili se Paxtonu i meni.
Oprosti nam grijehe naše koje ćemo zajedno počiniti
u potrazi za njegovim konačnim iskupljenjem. Amen. -Amen.
Svaka je molitva jedinstvena za osobu koju zovem.
Ili ja pišem riječi ili Isus... -Što trebaš, Malcolme?
Sredio sam ti lažnu ispravu. Virginia će ti je dostaviti.
Htio sam da znaš. -Svi znaju. -Poslao sam ti novo ime.
U poruci na mobitelu. -Dobro.
Novo ime za početak novog života. Moje je novo ime...
Edgar Allen Poe. -Da.
Ne mogu rabiti to ime. -Zašto? -Nadam se da je ovo šala.
Kakva šala? -Edgar Allen Poe
ime je slavnog američkog književnika.
Nikad nisam čuo za njega. -Kažem ti da je genijalan i slavan američki pisac
kojeg jako volim. -Ja sam smislio ime Edgar. Tako mi se djed zvao.
A tko je smislio prezime? -Martin iz Otpreme.
Martin me mrzi. Namjerno je predložio to ime
da mi život učini nepodnošljivim. -Kartica je već plastificirana.
Ne mogu otići u otmjenu robu kuću, očekivati da mi povjere vrijednu robu
i reći im da se zovem Edgar Allen Poe. -Ako je toliko slavan,
zašto nisam čuo za njega? -Zato što ne čitaš knjige!
Čitam Bibliju. -Ne spominje se u Bibliji. Amerikanac je.
Je li itko ovdje čuo za pisca Edgara Allena Poea?
Eto, nitko. -Znam da nema nikoga. Svi rade od kuće.
Martin je ovdje. -To je njegova ideja! -Kartica je već plastificirana.
Dobro, 90% čuvara iz noćne smjene u West Endu nije čulo za njega.
Kao da radiš s robotima. -Ali ja nemam sreće. Sudbina eksperimentira na meni.
Kartica je već plastificirana, a Martin ti je napravio novu oznaku za uniformu.
Sve je u omotnici. -Odabir imena sumornog,
introspektivnog pjesnika tame odgovara mojoj osobnosti,
ali, molim te, napravi mi novu karticu. -Robote nije briga za ime,
samo pogledaju fotografiju. Trebaš biti u skladištu "Selfridgea" u 18 sati.
Odjeni uniformu s imenom i pokaži ispravu.
Ako želiš odustati, reci. -Ne mogu opet upasti u nevolje.
To bi se moglo smatrati prijevarom i pokušajem pljačke.
Ti si meni odbrojavao. Odbrojavat ću ja tebi, seronjo.
Pet, četiri, tri, dva... -Dobro! Dobro! Učinit ću to.
Fino. Detalji su u poruci. Bog te blagoslovio.
Ne trebate potpisivati. Poznajem ga. Vi ste mu bolja polovica? -Da.
Duhovit je, zar ne? -Da. -Zdravo, Paxtone.
Baš sam rekla da si jako duhovit. -Da, urnebesan sam.
Svi mislimo da je prepametan da vozi kombije.
Ne znamo zašto ne nađe bolji posao. -Zato što sam prije 10 godina
pretukao čovjeka u motociklističkom baru u Watfordu. -Vidite?
Uvijek govori besmislice! Tako je duhovit! -Pozdravi Martina.
Reci mu da mu ovo neću zaboraviti. -Dobro. Vidimo se kad ludilo završi.
Za neke od nas ludilo nikad ne prestaje.
Ne zaboravi da je čovjek kojeg si pretukao zaslužio to.
Ne govori tko što zaslužuje.
Da nije bilo tebe, Archie Bruce bio bi mrtav. -Uskoro ćeš govoriti i o pravdi.
Znam da ti je bilo teško, ali kad kreneš dalje... -Kreneš dalje?
Kad "lockdown" završi, a mi se razdvojimo,
moraš prestati vjerovati da se sudbina urotila protiv tebe
i da je ime Paxton nagovještaj propasti.
Moje ime nije Paxton.
Ne možeš to učiniti. Uhvatit će te.
Ako to činiš radi novca, dat ću ti novac.
Ne radim to radi novca. Radim to radi prilike za bolji život.
Zašto to tebi govorim?
Jebemu.
Dovraga.
Linda je nekako distancirana od svega. Zdravo! -Distancirana?
Zdravo, Linda. -Govorili smo o tebi.
Volimo što si uvijek tako profesionalna. -Distancirana od svega?
Rekao sam da si riješila situaciju s Događanjima bez uplitanja osjećaja.
Dobro si ih otpustila. -Hvala.
Je li to čaša vina? -Da.
Na etiketi piše da jest,
ali ima okus po sredstvu za čišćenje. Paxton ga je odabrao. -Tko je Paxton?
Uglavnom, imamo problem. Hoćemo li nastaviti?
Zdravo, Martine. -Zdravo, Edgare.
Iz mog opažanja otkako sam se priključio tvrtki,
predstavljaš najkontroliraniji i najduži živčani slom u povijesti.
Idi na neko toplo mjesto i požali se na sve. -Dezinficirao sam ti kombi.
Ovdje je sve što ti treba.
Kad mi je Malcolm rekao da će ti dati sigurnosno odobrenje A2,
savjetovao sam ga da to ne čini. "B2B" obično propalitete poput tebe
s razlogom drži podalje od vrijednog tereta. Iskušenje.
Zaboravio si u omotnicu staviti ključeve kombija.
Pročitao sam tvoj dosje u kadrovskoj. -Trebao bi biti povjerljiv.
Ali što se tebe tiče, sada sam drukčija osoba. Daj mi proklete ključeve.
Možda ti Malcolm nije rekao.
Procijenjena vrijednost večerašnjeg tereta iznosi 50.000 funti.
Vrijednost robe iz "Harvey Nicholsa" jest nešto ispod 100.000 funti.
Ali u subotu, kad ideš u "Harrods", vozit ćeš glamuroznu odjeću i nakit
u vrijednosti od tri milijuna funti.
Nosit ćeš masku i rukavice. Imat ćeš lažni identitet.
Ceste će biti prazne. Osiguranje trgovina bit će puno rupa.
Što još propalitetu poput tebe treba za savršenu pljačku?
Ako još jedanput kažeš da sam propalitet...
Što ćeš učiniti? Dobro, još jedanput. Propalitetu.
Malcolm je rekao da će te staviti u Službu za korisnike
ako dobro obaviš posao. Upoznavat ćeš klijente
jer si tako duhovit i nasmijavaš cure. A ja sam sedam i pol godina u Otpremi.
Prestani misliti da se cijeli svijet urotio protiv tebe.
Učini to, Paxtone. Iskoristi priliku koju ti je sudbina dala.
Koliko proizvoda "Eve Schwarz" ima u "Harrodsu"?
U vrijednosti od tri milijuna funti. Nakit i modni dodaci.
"Harrods" želi sve maknuti i to je naša odgovornost. -Smrznula si se, Linda.
Čujete li me? -Da, ali lice ti se smrznulo u izrazu indignacije.
Zato što netko mora otići u "Harrods" i spakirati svu vrijednu robu
te napraviti inventuru. To mora biti netko komu vjerujemo,
tko je upoznat s robom i "Harrodsovim" sustavom...
To ću biti ja, zar ne? -Linda, postoji još jedan razlog ovog poziva.
Michael Essien odlučio je. Želi te promaknuti.
Želi te vratiti kući, u New York, da vodiš Istočnu obalu.
Bože... -Uzbudljivo! -Neočekivan obrat i jeftino vino ne idu dobro zajedno.
Morat ću razmisliti. Laku noć. Hvala!
Linda, to je uzbudljiva...
Smrznut izraz indignacije.
Nakon sinoćnjeg poziva, zabrinuli smo se za Paxtona.
Mogao bi implodirati ili eksplodirati. -On će prije implodirati.
U čemu je razlika? -Ako implodira, povući će se u sebe.
Ako eksplodira, nametnut će se vanjskom svijetu.
David, primjerice, implodira. Kad se ja naljutim, eksplodiram.
Mogu i ja eksplodirati. -Rijetko.
Očito me nisi vidjela na poslovnim sastancima. -Jesam, u "lockdownu".
Čula si me iz druge sobe, nisi me vidjela.
Dobro, nisam te čula da si eksplodirao.
Zapravo me iznenadilo koliko si submisivan na sastancima. -Submisivan?
Ti si šef. Trebao bi se ponašati kao šef.
Samo da vam kažem, Paxton je dobro. Zapravo, mogao bi dobiti promaknuće.
Linda, piješ sama? -Ne. Tri me vatrogasca čekaju u kuhinji.
David puno više pije od zatvaranja. -Davide, nije li divno?
Brojimo boce. Mene nije briga. -Tvoje tijelo jest.
Tvoje tijelo broji boce i pohranjuje ih u jetrima. -Davide, kolego moj,
reći ću ti tajnu. -Kakvu tajnu? -Linda, često sam u životu rekla neke stvari
nakon nekoliko čaša vina, a sljedeće sam jutro požalila.
I ja! -Moja je mantra da vino i tajne ne idu zajedno. -Pusti je da mi kaže.
Mislim da će ti se svidjeti. -Možda neće. -O čemu govorite?
Možda to sada ne treba čuti. Gleda "Fox".
Ja sam kupac Paxtonova motocikla.
Što? -Kad je rekao da ga prodaje, dogovorila sam anonimnu kupnju.
Kupit ću ga i vratiti mu ga. Oproštajni dar.
Već dugo znam da ga trebam ostaviti, ali...
Gubitak motocikla jest previše.
Motocikl i meni znači. Mladost. Cigarete.
Loše, loše vino koje Paxton bira.
Linda, to je super. -Davide, želim da mu kažeš da si ti kupac.
Ne želim da zna da sam to ja. -Zašto? -Manje će ga boljeti.
Stvarno je prapovijesni.
Malo sam pijana i mrzim ljude koji postanu emotivni na ovome.
Jebemu.
Bučimo za zdravstvene radnike!
Bok. Nisam mogla spavati. -Ako vino ne djeluje, poliži vrt.
Kako je bilo večeras?
Svi su čuvari bili mlađi od 12 godina i svi su radije igrali "Fortnite"
nego da pogledaju moje isprave.
Mislim da je za mlađi naraštaj književnost mrtva.
Moglo je pisati i William Shakespeare. -Koliko još dostava imaš?
Sutra je "Harvey Nichols", a u subotu "Harrods". -"Harrods"?
Vani je ludnica. Jedan od čuvara rekao mi je da direktori franšiza
uzimaju dijamantno prstenje i satove, stavljaju ih u plastične vrećice
i sjedaju u "Uber". -Što voziš iz "Harrodsa"? -Ne znam.
Martin kaže da je roba u vrijednosti od tri milijuna funti.
Nemam suvozača zbog COVID-a. -Kamo je voziš?
Na "Heathrow", na let u 10 h za New York.
"Harrods", let za New York. Tri milijuna funti, let u 10 h.
Eno ježa!
Otišao je.
Kako si provela večer?
Ne možeš ići u "Harrods".
O čemu govoriš? -Sjećaš se kad sam te pitala vjeruješ li u Boga?
Rekao si da vjeruješ da ima posla s drugim projektom,
ali povremeno nas provjeri. Možda je ovo jedna od tih prigoda.
Bog, sudbina ili virus ukrstio nam je putove.
U subotu ću pakirati stvari u "Harrodsu" koje moraš pokupiti.
Što? Moram to obaviti.
Onda će te uhvatiti.
Nije važno koje ime rabiš. Lažno je, a ja sam uvela dodatne provjere.
Nećeš ni ući. Moj će te sustav zaustaviti.
"Oprosti" i "koji kurac" ne mogu uopće... -Ne mogu nikamo!
Zašto im jednostavno ne kažeš da me poznaješ? Da sam osoba od povjerenja.
Da sam tvoj... Da sam bio tvoj partner.
Ne ide tako.
Nisam nikomu u "Miracoreu" rekla da imam partnera.
Djelomično zato što sam posao htjela držati odvojeno...
Ali uglavnom zato što si se sramila što ti partner vozi kombi.
Da, sve to. Ali sada se analiziram.
Sada sam drukčija.
Bravo, Linda. Ali ako ne obavim to u subotu,
Malcolm me neće promaknuti, otpustit će me.
Uvijek mogu početi dilati heroin. Propalitet je propalitet.
Nemam posao, nemam motocikl,
nemam tebe.
Bilo mi je tako zabavno dok sam radila u "Harrodsu".
Sve sam poznavala, svi su znali mene. Većina još radi ondje...
Možemo li se malo vratiti na mene? Moj je život sjeban.
Riječ je o tebi. Znam sve čuvare, sve. Znam sigurnosne sustave. -I?
Postoji način da obaviš dostavu a da te ne uhvate. Dobit ćeš promaknuće,
ja ću maknuti robu, a nitko neće znati. Ali kršit ćemo zakon.
Moraš učiniti sve što ti kažem.
Michael Morgan, zamjenik šefa osiguranja događanja.
Zdravo, to je moj stari odjel. Kako je život u "Harrodsu"?
Tek sam došao. Bio sam u Mornarici. -Velika promjena.
I nije. "Harrods" je poput velikog broda. -Dobro. -Postoje neke razlike.
Naravno. -Ne samo u obliku zgrade ili plovnosti.
Da, radno okruženje sigurno je drukčije. -Ovdje ima mnogo žena.
Na brodu ih je bilo samo četiri. Dvije su se zvale Karen. Karen 1 i Karen 2.
Kate će nam se pridružiti? -Da, Kate Smith iz Događanja.
Ja sam je znala kao Kate Wiley. Očito se udala. -Jest, ali propalo je.
Žao mi je čuti to. Pitam se što se dogodilo. -Ne znam.
Ne govore mi takve stvari.
Linda! -Katie! -Kako si?
Linda, poletjela si kao raketa! Rekli su "direktor 'Miracorea'".
Mislila sam da će to biti neki ćelavac, a ono tvoje ime!
Linda je pitala zašto ti se brak raspao. -Ne, ne...
Kad je muškarac niži od tebe, iznenada odluči pustiti bradu
i postane opsjednut takozvanom "bijelom magijom", brzo postane jezivo.
Kako ti možemo pomoći? -Imam vijesti o premještaju kolekcije "Eve Schwarz".
Sve su sigurne prijevozničke tvrtke zauzete,
a naš je Odjel za logistiku zakasnio. -Vidim, "Miracore".
Angažirali su tvrtku koju nisam prije rabila pa sam napeta.
Boja limete. -Napeta sam zbog prijevoznika. -Strelice će biti zelene.
Ako može, htjela bih sama provjeriti vozača.
Ne, to je Imranov posao. -Znaš li Imrana? -Volim Imrana!
Imran je Michaelov šef. -Mogu ja sve srediti. -Poslat ću mu poruku.
Ali ja ću držati strelice.
Sve je sređeno. Ja ću te uvesti u trgovinu.
Nakon toga, što može poći po zlu? -Sjajno, hvala.
Cijenim što to radiš za mene.
Što je? -Ne znam. Dani brzo prolaze.
Jutros me doista pogodilo.
Stvarnost toga što mi se događa.
"Lockdown" će s vremenom završiti, a ljubav mog života otići će.
Paxtone, krenut ćeš dalje. Oporavit ćeš se.
Imat ću veliku rupu u životu. -Promijenit ćeš se i sazrijeti.
S vremenom ćeš upoznati nekoga.
Govorio si o motociklu, zar ne? -Da, zašto?
Motocikl je jedna od mojih ljubavi života. -A ja sam jedna od rupa.
Ti si najveća rupa. -Baš ti hvala.
Namjeravao sam izvesti motocikl danas.
Ceste su potpuno prazne. To će biti posljednja vožnja.
Možda bi... -Ne mogu ići s tobom. Imam važan sastanak.
Otvorena cesta i slomljeno srce. Nemoj se ubiti.
Linda. -Michaele. -Kako se držiš?
Teško je. -Mogu zamisliti.
Ja se nalazim na planini samo s medvjedima, orlovima i svojom obitelji.
Molim te, nemoj se ubiti. -Što?
Rekoh, sigurno je lijepo imati vremena za sebe.
Prije nego što krenemo na tvoju uzbudljivu odluku o dolasku u New York,
dobra je vijest da imamo kupca za "Harrisov dijamant".
Nisam još odlučila za New York.
Kupac je vidio dijamant na tvojoj virtualnoj prezentaciji. -Sjajno.
Tko je to? -U našem novom svijetu, ne pitaš tko. Anoniman je.
Ali mogu ti reći da je neugodan član neugodne obitelji
koja vodi neugodnu zemlju na vrlo neugodan način.
Uvest će "Miracore" u svoju zemlju pa sam osobno vodio prodaju.
"Harrods" ne želi imati posla s njim pa sam ja bio posrednik.
Bravo za nas. Ne? -Da, bravo za nas. Hoće li osobno doći po dijamant?
Ne smije ući u Ujedinjeno Kraljevstvo. Nešto zbog... -Pranja novca?
Kršenja ljudskih prava? -Uglavnom, veliko je pitanje Lindina budućnost.
Kad se vraćaš kući?
Donijet ću tu odluku nakon "lockdowna".
Mnogo me toga veže za London. -Rekli su mi da si slobodna.
To nije bila istina, ali sada jest.
To je jedan od razloga zašto želim da dođeš u New York.
Planiram te bolje upoznati. Fasciniraš me. Čvrsta si izvana,
no jesi li i iznutra?
Sjećaš li se kad si došla u Pariz?
Namjeravao sam te odvesti na večeru nakon sastanka, htio sam te zavesti.
Mogu samo nagađati kakva bi to večer bila,
ali mislim da bi uključivala slomljeno staklo.
Uglavnom, da pošaljem dijamant direktno na adresu tog masovnog ubojice?
Što? -Kamo da pošaljem dijamant? -U New York.
Zbog COVID-a će ga smjestiti u trezor na Wall Streetu.
Ondje ga nitko neće moći provjeriti pa u kutiju stavi verifikacijske papire.
Za naš novi val klijenata, akvizicija je sama po sebi svrha.
Vidimo se u New Yorku, Linda.
Ne budi smiješna, Linda.
Bok. Gdje si bio? -U Peckham Ryeu. -Zašto?
Ne znam. -Kako to misliš? -Samo sam se vozio jako, jako brzo
jer me ganjala policija. -Što? -Igrao sam novu "lockdown" igru.
Na zeleno staneš, na crveno kreneš. -Jebote. Zapisali su ti registraciju?
Ne, prebrz sam za njih. Ja sam munja na praznoj cesti u napuštenom gradu.
Ja sam posljednji živući čovjek. Pustio sam da me cesta vodi
i postigao trenutak transcendencije kad motocikl postane dio tvoga tijela.
Našao sam se u južnom Londonu na nekoj urbanoj farmi s dječjim zoološkim.
Skrio sam se među koze. Koza je bila moja totemska životinja
dok smo bili pogani. Sjedio sam s kozama
i nastavio putovanje kad je policija prošla.
Bio sam u Peckhamu. Kupio sam ti cigarete. I ja sam popušio jednu.
Prvu u deset godina! Imala si pravo. Duhan ima okus mladosti.
Stvarnost je stvarna i želim još jednu.
Imaš pogled koji dugo nisam vidjela. -Ne želim te preplašiti.
Ne bojim se. Sjećaš se staklenog konja i džokeja iz Pariza?
Ne. Još sam s kozama. Imaju plave oči.
Držala sam konja za džokeja i mahala njime.
Sjetila sam se kako je biti jahač i biti dio onoga što jašeš.
To je seksualni osjećaj. -Jest. -Sad mi je žao što nisam pošla s tobom.
Stvarno? -Paxtone, već dugo znam da je naša veza gotova.
Dugo nas veže samo seks. -Nastavi.
Teško mi je jer sam se zavjetovala da se to neće dogoditi.
Možeš li skinuti kožnatu jaknu i otići držati krpu ili nešto?
Krpu? -Ili idi kupiti mlijeko. -Imamo mlijeko.
Peci kruh. To će sigurno ubiti trenutak.
Samo se želim voziti na svojem motociklu i odjebati svijet.
Dobro, Paxtone. Kao reakcija na zatvaranje,
imaš potrebu voziti se na motociklu kroz crveno svjetlo.
Otprije dva sata imam ludu potrebu
da ukradem dijamant vrijedan tri milijuna funti od masovnog ubojice,
ostavim posao i postanem umjetnica. Ali mislim da je najbolje
da izbacimo to ludilo iz sebe tako da odemo gore i poseksamo se.
Posljednja vožnja. -Koze, a sada ovo. Kakav dan!
Zdravo. Presvlači se.
Usput, jeste li čuli za pjesnika Edgara Allena Poea? -Što? -Nije važno.
"... ovo je Georg Friedrich Händel."
Linda, znam da današnje poslijepodne nije ništa značilo,
ali imao sam osjećaj kao da sam u Južnoj Dakoti
onog poslijepodneva kad je kišilo.
I bizarno se sjećam da si spomenula nekakvu krađu dijamanta
prije nego što smo zastranili. Jesam li to umislio?
Bože...
Hvala.
Ne, bako, ne razmišljam ozbiljno o tome.
Jebemu.
"... bolnice moraju prilagoditi prostore zbog koronavirusa.
18 sam godina medicinska sestra na odjelu intenzivne njege..."
Dobro... Velika subota. "Harrods".
Velika prijevara.
Moraš mi točno reći što trebamo učiniti. -Paxtone...
Sjedni. Čekaj ovdje.
Sada samo organiziramo što ćemo učiniti, ništa drugo.
Što bi drugo bilo? -Ništa. Zašto pitaš? -Jesi li dobro?
Ja? Vrlo dobro.
Pozadina. "Harrods". Gornji je dio javan prostor,
a ispod se nalazi sedam katova gdje se skladišti roba.
Ima mnogo tunela gdje se skupocjeni predmeti poput nakita prenose
u sigurna dizala. Gore su odrasli i glamurozni,
a dolje su učinkoviti i zastrašujući.
Osiguranje je nevjerojatno jako. Bilo bi nemoguće ukrasti nešto ondje.
Tko govori o krađi? -Sve je normalno. Ne budi čudan. -Nisam ja čudan.
Očito imaš skrivene namjere. Nisu tako skrivene, iako ne znam kakve.
Imaš mrlju iznad oka. -Dobila si moju poruku sinoć?
O Južnoj Dakoti? -I o dijamantu. -Što ti je?
Ništa. -Stvarno... -Jučer si govorila o krađi dijamanta.
Nisam to umislio.
Danas crtaš "Harrods" kao nekakav tajni plan u filmu.
Kako nacrtaš kvadrat u tajnom planu? -Imaš li tajni plan?
Sinoć sam vidjela bakino lice. Rekla sam joj da sam dobro,
da neću učiniti ništa glupo. -Rekla si da se zove "Harrisov dijamant".
Daj... Subota je! Jutro je.
Sve su čudne fantazije i mogućnosti nestale.
Reci mi o dijamantu. -Postoje dva "Harrisova dijamanta". -Što?
Postoje dva "Harrisova dijamanta"! Bože! -Zašto dva?
Misliš da sam spavala? Nisam.
Zbog čega si bila budna?
"Harrisov dijamant 1", "Harrisov dijamant 2".
Jedan je stvaran, drugi je lažan. Kad se takav dijamant izlaže u trgovini,
rabe repliku za javni prostor. Pravi se dijamant čuva u trezoru.
Replika je ovdje u prizemlju,
ali pravi je dijamant ovdje u trezoru.
Večeras u 19 sati tebe i mene ispratit će do trezora
da uzmemo pravi dijamant. Zatim ćemo otići u prizemlje sigurnim dizalom
da dodamo dijamant ostatku kolekcije "Eve Schwarz".
U 19.30 imat ćemo pravi dijamant i repliku, a gotovo su identični.
Zbog COVID ograničenja, ondje ćemo biti samo ti i ja.
Stavit ćemo pravi dijamant u sigurnu kutiju i poslati je u New York.
Staklenu ću repliku staviti u torbu da je bacim. Upravo to ćemo i učiniti.
Bako, volim te! -Smijem li postaviti očito pitanje? -Ne.
Što bi se dogodilo da repliku pošaljemo u New York, a pravi zadržimo?
Pretpostavljam da bi u New Yorku netko odmah shvatio da je lažan.
Ne bi. Zato nisam mogla spavati. Koji god dijamant poslali u New York,
završit će u trezoru na Wall Streetu i neće ga pogledati drugo ljudsko biće
20, 50 ili 100 godina. -Dovraga.
Tri milijuna funti, bez poreza. Bez posljedica. -Jedan za mene,
jedan za tebe, jedan za zdravstvo. -Razmislila si o tome.
Moram meditirati. -Sigurna si da neće provjeravati u New Yorku?
Šuti, moram meditirati. -Što si htjela reći?
Čovjek koji je kupio dijamant jest loš. Jako loš. A mi smo dobri.
I zdravstvo je dobro. Dobro je bolje od lošega.
Čak je i baka rekla da je to istina. A ona je bila kalvinistica!
Za razliku od mene koja sam slaba pred iskušenjem.
Živi divlje ili umri. -Zaboravio si važnu stvar.
Čak i da to učinimo, a sigurno nećemo, kako bi obični ljudi poput nas
prodali ukradeni dijamant od tri milijuna dolara?
To je bio moj posljednji logični razlog zašto ne bismo trebali to učiniti,
ali spomenut ćeš Archieja Brucea, zar ne? -Hoću.
Archie Bruce. Tijekom godina ostao sam u kontaktu s dečkima.
Archie Bruce prešao je s krađe motocikala
na krađu starinskih automobila, umjetnina, nakita...
Smjestio bi g. Harrisa u moskovski "penthouse"
prije sljedećeg lupanja loncima. -Napravio bi to za tebe
jer si mu spasio život jedne večeri u motociklističkom baru u Watfordu.
Životni ciklus, nešto takvo...
S Archiejem je počela noćna mora. Možda s njim i prestaje.
Što ćemo učiniti, Linda?
Dobro...
Odlučit ćemo večeras u "Harrodsu" s dijamantima.
Tada ćemo znati što je dobro, a što loše. Odlučit ćemo u trenutku.
Ili pustiti da trenutak odluči. -Koja je razlika?
Sudbina protiv slobodne volje. Tko kontrolira našu budućnost?
Je li sve dio plana ili sami sjebemo stvari?
Saznat ćemo večeras u 19.30.
Halo, polubrate. Sada? "Zoom"? Samo trenutak.
Paxtone, kako si? -Na životnoj sam prekretnici. -Stvarno?
Možda će ono što imam reći utjecati na to kojim ćeš putom krenuti.
Kad si rekao da ćeš prodati motocikl, pomislio sam: "Ne tako brzo."
Nakon poziva pomislio sam na mamu. -Mamu? -Kako bi se osjećala da zna
da moraš prodati najvrjedniju stvar koju imaš,
a ja sam ovdje u prekrasnom Hudson Valleyju, tvoj brat, tvoj polubrat,
i nije mi loše. Kad trešnju iz tvog vrta napadne gljivica, nije dobro,
ali ima i gorih stvari. -Ne za trešnju. Možda prilazak Georgea Washingtona
sa sjekirom i dobrim namjerama. -Uglavnom, pitao sam se
što bi mama htjela da učinim. -Htjela bi da prijeđeš na stvar.
Dobro. Ja sam kupio tvoj dragocjeni motocikl.
Ja sam kupac tvojeg motocikla i vraćam ga tebi.
Polubratska gesta. Tvoj je motocikl opet tvoj.
Nemoj mi zahvaljivati, nema potrebe. Od tebe tražim samo
da budeš nježan prema sebi, da naučiš nešto iz ovoga.
Svijet te ne mrzi. Katkad sudbina djeluje grubo, ali ljudi...
Davide, Linda je. Bok! -Mislio sam da razgovaram s Paxtonom.
Čula sam za tvoju prekrasnu gestu. Nisam si mogla pomoći,
morala sam se uključiti i reći: "Davide, kakva si to osoba?"
David je kupio moj motocikl. -Čula sam! A onda sam čula propovijed.
Velikodušan je oko novca, ali i svoje mudrosti.
Uglavnom, Paxtone... -Neću vas prekidati.
Što si govorio o okrutnoj sudbini?
Zašto se ljutiš na njega? -Ne ljutim. -Ljutiš se.
To si bila ti. Ti si kupila moj motocikl. -Ne budi smiješan. Čuo si ga.
David nikad ne bi učinio takvo što, ali preuzeo bi zasluge.
Ti bi učinila takvo što i odrekla se zasluga.
Učinila si to jer si se sažalila. -Da.
Brinula sam se što će biti ako izgubiš sve.
Nisam htjela imati to na savjesti,
ali i zato što motocikl predstavlja nas. -Ne. Sažaljenje je ovdje.
Ljubav je ovdje. Ne pretvaraj se da postoji most između toga.
Bi li i dalje sažalijevala čovjeka koji je upravo ukrao milijun funti?
Bio bih milijunaš. I opet "bandido". Možda bi se predomislila.
Možda bismo se odvezli u sumrak. -Što god odlučili večeras,
svatko će otići svojim putom. Novac bi značio da smo oboje slobodni.
Uklopit ću to u proces donošenja odluke. Hvala na motociklu.
Dame i gospodo, kolege zatvorenici,
imam nešto za vas prije nego što krenem na autobus broj 27
ususret svojoj sudbini.
To je odlomak iz pjesme koju je napisao T. S. Eliot.
Vjerojatno ni za njega nitko nije čuo.
"Okrene se i pogleda se na trenutak u staklu,
nesvjesna svojega izgubljenoga ljubavnika.
Mozak joj omogućava jednu misao.
'Gotovo je. I drago mi je što je gotovo.'"
Vidimo se u trenutku, Linda.
Ovo je možda posljednji autobus kojim putujem.
Odlučila sam se sama odvesti. -Nema problema. -Hvala.
"Dragi Paxtone, iskoristi priliku koju ti sudbina pruža."
Zdravo, strankinjo. -Zagrlila bih te... Mrzim ovaj virus.
Šaljem ti poljupce. -Hvala. -Zdravo, strankinjo.
Ovo je mjesto umrlo kad si otišla. -Treba mi ime tvojeg osobnog trenera.
Smršavjela sam zbog stresa. Otkrila sam da me djevojka potkrada.
To je duga priča. Zdravo. -Zdravo!
Terry, pogodi tko je ovdje. Pogledaj kameru 14.
Pa to je Linda!
Linda, što radiš ovdje? -Nisam na popisu jer imam poseban dogovor.
Trebam do sustava. Smijem? -Prođi.
Moram pričekati vozača.
Zdravo. Vi ste iz "B2B Pro Freight Services"? -Da.
Za kolekciju "Eve Schwarz"? -Vjerojatno. -Pričekajte ovdje.
Nismo mogli dobiti uobičajene prijevoznike.
Morat ću ga detaljno provjeriti. -Samo trebamo njegove isprave.
Imran kaže da trebamo i vozačku. -Naravno.
Mogu li vidjeti vaše isprave?
Hvala.
Bože, Charlotte! Zaboravila sam ti reći!
Za svoju životnu promjenu! Našla sam nekoga. -Ne... -Da!
Mislila sam da ćeš biti sama do kraja života. -I ja!
Kakav je? -On je pjesnik.
Da, divlji pjesnik. -To je tako romantično.
Čeka me termin dolje u 19. Moram procesuirati ovog tipa... Hvala ti.
Linda... -Znam, život. Nikad ne znaš što te čeka.
U redu je. -Hvala.
Hvala, Mark! -Čuvaj se, Linda.
Dobro... Napravit ću ti propusnicu za sva područja. Datum rođenja?
19. siječnja 1809. Prvu su mi pjesmu objavili tek 1827.
To je dobro... Ne paničariš... 19. siječnja 1980.
Visina 183 cm. Građa... -Srednje atletska, a u sebi paničarim.
Shvaćaš da smo oboje poludjeli? -Još ništa nismo napravili.
Kažnjavanje? Ne. -Kad počinje trenutak u kojem ćemo odlučiti?
U sobi s nadzornim kamerama postoji gluh čovjek koji čita s usana.
Začepi i pogledaj ovamo. -Zašto ti ovo ide?
Linda, samo mi treba gospodinovo ime u slučaju požara.
Ime? Edgar Allen Poe.
Edgar... Allen... Poe. Hvala.
Ovo je prvi put da je "Harrods" zatvoren.
Sve trebaju spakirati u kutije. Bisere, torbice, umjetnine, nakit...
Dijamante. -Da, dijamante.
Kako smo se ono igrali kad smo bili sami u dizalu?
Postavili bismo si pitanje i smjeli smo reći samo istinu.
Pucaj. -Što je pošlo po zlu u našoj vezi?
Kad sam te upoznala, htjela sam nekoga divljeg, i bio si divlji.
Onda sam prestala to željeti, a ti si prestao biti divlji.
Onda bi trebalo funkcionirati. -Ali nije. -Zašto? -Ne znam. To je istina.
Jesi li gladan? -Da.
Imamo sat vremena do termina u trezoru. Što želiš jesti?
Ovdje ima doslovno svega.
Trgovina se zatvara i "Harrods" će svu hranu donirati pučkoj kuhinji.
Gleda li nas tko? -Možda.
Budi pohlepniji.
Najfiniji kavijar?
Je li ovo taj trenutak? -Nije.
Nešto mora biti jasno prije nego što odlučimo.
Ovo je tartuf "Perigord" iz Italije koji se prodaje za 735 funti.
Za gljivu?! -To treba biti jasno. Razlika između cijene stvari
i vrijednosti stvari za tebe i mene. Organizirat ću piknik
koji bi u normalnim okolnostima stajao oko 5000 funti.
Moja je draga baka bila rasistica.
Odlučila sam je maknuti iz porote koja odlučuje o tome što radim.
Tko je još u poroti? -Moja mrtva majka, Bog i ti. -Zašto sam ja još ondje?
Vrata su otvorena, ne trebam ti reći.
Dolazila sam ovamo tijekom stanke za ručak.
Koju od ovih slika želiš? -Ne želim je posjedovati.
Želiš je naslikati? -Samo želim slikati.
Dakle, ovo je trenutak.
Gleda li nas gluhi tip? -Što? Izmislila sam ga da zašutiš.
Razmisli. 100.000 funti na godinu u 10 godina.
50.000 funti na godinu u 20 godina. Mogla bi slikati.
Ne bi ni trebala prodavati.
Nikad nisam naučio voziti bicikl. -Što? Nikad?
Odmah sam prešao na motocikl.
Prije Božića imala sam seksualno iskustvo s Marijom i bilo je odlično.
Ustanovili smo da oboje želimo slobodu. -Maria, stvarno?
Donosimo najvažniju odluku u životu. Koncentriraj se.
Nismo još uzeli moral u obzir.
Pogledaj, to je cijeli grad u "lockdownu".
Bolnice ne mogu izdržati, milijun funti pomoglo bi. Činili bismo dobro.
Ako je novac u pedeseticama, stane u jedan kovčeg.
Ostavili bismo ga na pragu. Eto ti, bako! -Riješila si se bake. -Jesam.
Onda ćemo to učiniti, dovraga.
Sada odlučujemo. -Dobro.
Prije bih te poljubio. -Da vidimo što će se dogoditi.
Dobro... -Jebote. Maria? -Vrijeme je da krenemo u trezor.
Učinit ćemo to ili ne?
Dobro si? -Bože, ne...
Stvarno je Bog u tvojoj poroti? -Samo da znaš,
Bogu odgovara što god odlučili. -Dobro je znati.
Zdravo. P. J., zar ne? Vodite nas. -Ovuda.
Zašto mi je poznato ime Edgar Allen Poe?
Došli su po "Harrisov dijamant".
Hvala. -Molim.
Podvodna tema. Moja ideja. -Lijepo je.
Dobra si u svojem poslu.
Trebamo samo spakirati nakit i modne dodatke.
Odjeća ide dolje pa ne bi trebalo dugo trajati.
Da. Da ga izvadim? -Da, zašto ne?
Budi brz, ribe su piranje. -Što? -Trebalo je biti simbolično. -Kako?
Ne sjećam se. Samo budi brz.
Ovo je trenutak.
Djeluje tako lako.
Nikad nije bilo pitanje možemo li to, nego bismo li trebali.
Riječ je o tebi i meni. Ne kažem da ćemo to učiniti, ali ako hoćemo,
moraš se pomaknuti korak ulijevo. -Da se pomaknem?
Pomakni se pa ćemo odlučiti.
Linda, ako odlučujemo u trenutku, kažem da to učinimo.
Ako puštamo da trenutak odluči, mislim da trenutak jasno kaže
da staviš repliku u kutiju, a original u torbu.
Sloboda, Linda.
U jednom prekrasnom trenutku.
Dobro...
Sve je pod kontrolom. -Sve je pod kontrolom.
Dobro... Trebali bismo početi s torbicama...
Linda! Ja sam! -Donalde!
Moram hitno razgovarati s tobom.
Možete li prošetati? Moram reći nešto važno kolegici.
Donalde, mislila sam...
Da sam te otpustila, a ovdje si. -Netko je anonimno nazvao "Miracore"
i rekao da vozač iz "B2B" za kolekciju "Schwarz" rabi lažno ime
i da ima policijski dosje. -Bako!
Došao sam što sam prije mogao. -Dobro sam. -Policija stiže.
Policija stiže... -Stići će svaki čas.
Dobro... Sada ćemo kasniti... -Ako je nevin... -Sve će biti u redu.
I bit će u redu. Znam što treba učiniti. -Kako to misliš?
Paxtone? -Paxton?
Donalde, Paxton. Paxtone, Donald.
Tko si ti? -Edgar Allen Poe, očito. -Nazvala te je Paxton.
Donalde, ovo je Paxton, a ja sam žena po imenu Linda Jarvis.
Obična žena koja je prije 60 sekunda donijela nevjerojatnu odluku.
Što ćeš mu reći? -Kakve to veze ima s njim?
Ima veze jer je moj partner i ljubavnik deset godina.
Mislim da ga još volim.
Stvarno? -Ali, najvažnije, moj je pomagač.
Donalde, prije minutu sam odlučila,
mi smo odlučili ukrasti "Harrisov dijamant".
Jebote. Ispovijed? -U redu je. Poznajem Donalda
i nemamo izbora jer je Donald pozvao policiju. Rekoh, bit će u redu.
Kad policija stigne, nećemo biti ovdje. -Nećete? -Ne.
Donald će im reći da je Linda rekla da je sve u redu
i da je riječ o nesporazumu. Dat će im ovo. Tvoju ispravu.
Reći će da je prepoznao vozača s drugog posla. Ispričat ćeš im priču.
Reći ćeš im da taj vozač ima neprijatelja na poslu koji ga mrzi.
Hoću? -Da. Znaš li zašto ćeš sve to učiniti? -Zašto?
Zato što smo mi dobri. Paxtone, Donalde, nas troje smo dobri.
Gadovi koji su mi rekli da te otpustim i gad koji posjeduje ovaj dijamant
neće ni primijetiti da je nestao. -Spomeni zdravstvo. -Da!
Što kažeš, Donalde? Hoćeš li lagati za nas?
Sva je ta anarhija zbog zatvaranja, idiotskog, suludog zatvaranja
koje nas je sve oslobodilo. -Dat ćemo ti novac. Dat ću ti 200.000 funti.
Jebeš novac. Ne radim to zbog novca, nego zbog ljepote.
Linda, ti si predivna. On je tvoj tajni banditski ljubavnik.
Pljunut ćete u lice globalnog monolita. Tijekom zatvaranja imao sam vremena
šetati parkom u blizini majčine kuće. Osim šetača pasa i trkača,
svijet je prekrasan. Čak i prije virusa bili smo zatvoreni u svojim rutinama,
svojim verzijama sebe... -Moramo odavde. -Daj mu trenutak.
Došao sam večeras samo zato što sam se brinuo za tebe.
Nije me briga za "Miracore" i dijamant. Želim da ukradu sve.
Lagat ću za tebe, Linda.
Ovo je moj trenutak da učinim nešto!
Suludo, zar ne? -Da.
Tko bi prije mjesec dana rekao da ćemo ovo raditi. -Ja ne.
"G. Edgar Allen Poe, javite se osiguranju."
"G. Edgar Allen Poe, odmah se javite osiguranju."
Trebali bismo se požuriti.
Stanite! Trebali biste biti s desne strane.
Pusti!
Linda?
"G. Edgar Allen Poe, javite se osiguranju."
To sam ja, Michael sa strelicama.
"G. Edgar Allen Poe, odmah se javite osiguranju."
Jebemu. -Morat ćeš dati propusnicu. -Spasi sebe. Mene sudbina zajebava.
Samo hodaj.
Edgar Allen Poe!
Ostavili ste ovo u uredu. Trebat će vam na "Heathrowu".
Puno hvala.
Opet svrati, Linda. Svi te volimo.
Od one smo noći ustanovili da utjecaj zatvaranja i dalje testira našu vezu
iako smo sada oboje bogati i ne moramo raditi poslove koje preziremo.
"Sretni do kraja života" ne može preživjeti ako ti netko skriva brašno.
Čekaj. Evo ti brašno. Samo mi obećaj da nećeš peći kruh. -Zašto?
Zbog nereda. I besmisleno je jer će biti nejestiv.
Moj je tata pekao kruh i morali smo ga jesti jer bi se inače skrio
u radionicu i izrađivao besmislene drvene igračke. Nikad više.
Poludjela si. -Ja? Zakopao si ježa i održao govor nad njegovim grobom.
Namjerno si stavila komad božićnog ukrasa na strop iznad stuba.
Ne, cijelo je vrijeme ondje! -Zamalo sam slomio vrat.
Pridržala bih ti ljestve. -Primijetio bih da je ondje cijelo vrijeme.
Ali nisi primijetio da je besmisleno spakirati kovčeg jer nemaš kamo ići.
Produžili su "lockdown" za još dva tjedna.
Sranje.
Sve zbog brašna i već postojećeg ukrasa.
I zato što mi je danas rođendan.
U redu je. -Znam! -U redu je.
"Lockdown" je. -Znala sam da ti je rođendan. -Nitko ne zna koji je dan.
Kupila sam ti nešto što jako želiš.
Poludi.
Još dva tjedna? -Još dva tjedna.
Onda moja patnička publika treba još jednu pjesmu.
"Brojeći otkucaje", Robert Graves.
"Ljubavi, ti i ja, ti i ja,
i samo ti i ja, i ako je tako, čemu ostalo?
Brojeći otkucaje, brojeći spore otkucaje srca,
krvareći nasmrt vrijeme sporim otkucajima srca,
budni ležimo.
Vedar dan i noć, i još jedan vedar dan.
Velik će se oblak raspuknuti iznad naših glava jednog dana.
Tog će dana 'lockdown' završiti.
Ne ondje, ovdje! Samo ovdje. Dok smo ovdje, zajedno, sada i ovdje,
zauvijek ti i ja."
Prijevod MEDIATRANSLATIONS Prilagodba za HD metalcamp (DrSi)