Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Skicka en signal.
Ett tecken.
Svarade de?
Ska du gå ut?
Nej.
-Konstigt. -Vad är det som är konstigt?
Du sminkar dig bara när du ska ut eller när du har gråtit.
Jag ska inte ut och jag har inte gråtit.
Vad är det?
Mamma, är det där blod?
-Äckligt. -En kund till pappa kom med en kanin.
På med pyjamasen!
Kom.
Hej.
-Mamma, jag gjorde ett moln. -Vad fint. Ät nu.
-Vad har det för färg? -Grönt. Ät.
-Nej, lila. -Det kvittar. Ät.
Vänta, det är förbjudet!
-Här får ni inte gå. Det är farligt. -Sluta nu, din fegis.
Mamma vill inte.
Zigenare. Vi går hem igen.
Vad gör ni här?
-Är ni zigenare? -Kan du vara själv.
Nej. Här bor arbetare.
-Vi kan gå nu. -Det bestämmer jag.
Bestäm då.
Vad heter du?
Andrea.
Sara!
Hon heter Sara.
Kom igen, Gino. Upp.
Adri, tvätta dig noga.
Är lillgrodan kvar i vattnet? Kom.
Jag hade roligt.
Adri, hoppa i.
-Vad väntar du på? -Att ni går ut.
Då lämnar vi den unga damen ensam.
Gino, kom.
-Adri, kom. -En minut till.
Kom nu så går vi.
Gå, älskling.
-God natt. -God natt, mamma.
God natt.
Nej, jag vill inte.
Sluta.
Jag sa att jag inte ville.
Jag sa nej!
-Kom igen då... -Jag vill inte!
Jag sa nej!
Hon sa nej!
Släpp henne.
-Gå till ditt rum! -Släpp henne!
Släpp henne! Du rör henne inte!
-Han gjorde inte illa mig. -Sover du här?
Jag stannar här en stund, sen går jag tillbaka.
Mitt älskade Jesusbarn
Du har varit ett barn som jag
Därför älskar jag dig så
Och ger dig mitt hjärta
Ta det.
Det tillhör dig, inte mig.
Vi ses i morgon.
Vad ser ni nu?
-Det ser ut som mikrober med prickar. -Det är cellens kärna.
Inuti varje ting gömmer sig alltid något annat.
-Ser vi också ut så där på insidan? -Ungefär så.
Vad är viktigast, insidan eller utsidan?
Kristi kropp. Amen.
Vilket jävla skitland!
Bestäm du. Ska jag ringa ambulansen?
-Bra. Hej då. -Titta, hon mår bra.
-Mår du bättre? -Ja, mamma. Jag mår bättre.
-God dag. -Jag väntade dr Palombelli.
-Jag hoppar in för honom. Dr Laghi. -Angenämt.
God dag.
Gå till ert rum.
-Hur är det, unge man? -Bra.
-Mamma mår väl också bra? -Ja.
-Vad heter du? -Andrea.
Adri, som i Adriana.
Oj, förlåt.
Kan du sitta upp?
Ett djupt andetag.
Luftvägarna är fria.
Andades du in något konstigt innan du föll ihop?
Det är viktigt.
Jag åt en massa "Kristi kroppar".
Vad menar du? Vad åt du?
Jag tog en massa oblat från kyrkan.
Vad hände sedan?
Jag minns inte.
-Varför åt du en massa oblat? -Bara sådär.
Vi skulle ju berätta allt för varandra.
-De måste utföra ett mirakel på mig. -Vad behöver du för mirakel?
Du och pappa gjorde mig fel.
Jag är inte Adriana.
Du är heller ingen Andrea.
Ser du inte?
Jag kommer från en annan galax.
Och du har inte makten att rätta till mig.
Ska vi?
-Hur långt? -Ända till ballongerna.
-Ska vi skrika? -Såklart.
Kör!
Hej.
-Vem är du? -Här.
Tack.
Han heter Andrea och är min vän.
Andrea... Hej, Andrea.
Hej.
Ska vi dansa?
God dag, vackra dam.
-Kan vi följa er? -Bjuda på en kaffe.
-Låtsas inte om dem. -Ni är betagande.
-Gå bort. -En minut, bara.
-Låt oss bjuda på en kaffe. -Stick!
In i bilen!
-Ta det lugnt. -Försvinn!
-Stick! -Lugna dig.
Frun...
Varför gjorde du så?
De är idioter, och du är för vacker.
-Sluta vara så vacker. -Lugna ner dig, det är över nu.
Jag är inte vacker, jag är ful. Hur ful som helst.
-Titta vad ful din mamma är. -Sluta.
-Titta på din mamma... -Lägg av.
-Din mamma är riktigt ful. -Sluta.
-Vill du prata? -Nej.
-Vill du sjunga? -Nej.
Sluta!
Redo? Ett, två, tre!
-Fortare, pappa! -Vänstersväng!
-Sakta ner.
-Här är de. -Hej. Förlåt att vi är sena.
Ingen får kliva ur bilen.
Nu måste vi åka, annars kommer vi aldrig fram.
Allt under 80 är snigelfart.
-Alberto, börja inte. -Jag skojar.
-Din bror är en idiot. -Jag vet.
Då kör vi!
Sluta bete dig som en galning.
Då kör vi!
-Titta på vägen. -Högersväng!
Fortsätter du, hoppar jag ur.
-Jag hoppar ur bilen! -Vi har ju bara lite roligt.
-Jag har inte roligt. -Kom igen, det är semester.
Varför tar du aldrig av t-shirten?
Jag bränner mig.
-Smörj in dig. -Jag orkar inte.
-Kan vi inte bli ihop? -Kan du inte hålla tyst?
Förlåt.
-Vem är det? -Jag vet inte.
Se efter.
-Hej då, mamma. -Trevlig hemresa.
-Tack. -Hej då.
Min tur?
Kom.
Diana.
Ta det lugnt.
Sätt händerna där.
-Vart ska vi gå? -Jag vet inte.
Vad många spindelnät.
-Hitåt. -Det droppar.
Vad äckligt.
Har de börjat fråga om hur de kom till?
Jag drog till med blommor och bin.
-Senare får vi väl se. -De är ju inte efterblivna.
Mina barn frågade aldrig om sånt.
-De klurade ut det själva. -De gjorde det inte särskilt bra.
Adri tror att hon är dotter till en utomjording.
Hon tror att hennes pappa är spanjor-
-och att du flydde från Spanien därför att du blev gravid.
Vilken vacker historia.
Den där flickan har en gränslös fantasi. Hoppas det för gott med sig.
-Vad menar du med det? -Inget.
Hon verkar leva i sin egen lilla värld.
-Är du inte orolig? -Barns fantasier oroar mig inte.
Vuxnas fantasier oroar mig mer.
De som fortfarande tror att de är barn.
Är det inte för tyst här?
-Tycker du? -Var är barnen?
Jag ser efter.
Adri!
-Claudia! -Sveva!
De letar efter oss, vi måste upp.
Ettore!
Sveva!
-Michaela! -De är inte här.
Barn!
Var kan de vara?
-Adri! -Chicco!
-Är ingen där? -Ser ni dem?
Mamma, vi är alla här nere!
Hitåt.
Vi är här, mamma!
-Gino! -Ettore!
-Inget? -De är inte här.
Jag hör nåt.
Mamma, vi är alla här.
Vi är här nere. Mamma!
Vad gör ni där?
-Det är en labyrint. -Hur får vi ut dem?
De kommer att döda oss.
Vi tar bort det här.
Tillsammans går det.
-Försiktigt med händerna. -Ett, två...
Försiktigt.
-Ett rep. -En åt gången.
Vattenslangen.
Vi provar med den.
-Småttingarna först. -Hjälp Diana.
Ett, två, tre!
Så.
-Sätt foten där. -Kom igen, Gino.
Titta upp, Gino.
Mår du bra? Gjorde du illa dig?
Adri, håll i ordentligt.
Ett, två, tre.
-Försiktigt. -Vi tar tag i henne.
Bakom.
Upp med en gång.
Det blir värre om du smiter.
Försök inte. Titta på mig.
Stopp!
Männen är i Rom.
Sluta nu.
Svalkande vatten.
Är ni rädda?
Sluta, mamma.
Ni kunde ha kvävts ihjäl, förstår ni det?
Vems idé var det?
-Min. -Vi var alla med på det.
Då får ni varsin örfil. Ni är redan uppradade.
Jag slår inte mina barn.
Du kan börja nu. Det var hennes idé.
Ge mig en örfil.
Gör det.
Snälla, gör det.
Kom igen.
Var det en örfil?
Hårdare, mamma.
Hårdare.
Hårdare!
Det räcker.
Fånga mig.
-Vad gör du? -Lägg dig.
Varför?
Lägg dig, bara.
Längre dit.
Öppna armarna.
Ta rosen.
Blunda.
Var har du varit?
Gick du bortom vassen?
Det är farligt, både för dig och för din väninna.
Tvätta dig, du är nog smutsig.
Din tjallare, jag ska döda dig!
Varför berättade du för mamma?
Jag är ingen tjallare. Mamma var orolig!
Du ska hålla käft!
Släpp honom!
Sluta. Det är ni som gör mamma orolig och gör så att hon bråkar med pappa.
-Sticker Gino hemifrån löser allt sig. -Det är du som ska sticka!
Slut fred.
Lillfinger...
Lillfinger... Fred.
-Krama om varandra. -Måste jag?
Krama om varandra.
Ordentligt.
Krama om varandra utan att slåss.
-Nöjd nu? -Lägg dig inte i våra bråk.
Vad är problemet? Är du orolig för Adriana?
Sluta hyckla. Jag struntar i att du ligger med andra.
Du är inte frisk, du yrar som Adriana och hittar på saker som inte finns.
Du vägrar konfronteras med verkligheten.
-Jag är inte ens svartsjuk längre. -Vad bra.
Kan vi separera?
Diskret, utan dramatik.
Vem tutar i dig sån skit?
Separera? Glöm det! Vart skulle du ta vägen?
Flickan vill vara en pojke.
Hon tror sig vara en pojke.
Våra vänner skrattar åt oss på grund av henne. Det är förödmjukande.
Försvara henne, du.
Du kan inte ens uppfostra henne ordentligt.
Varför är Adriana alltid ett problem för dig?
Vem är problemet? Jag? Jag är den enda normala i det här huset.
Tror du verkligen att du är normal?
Du är en riktig ragata.
Hosianna, uppe i Himlen. Välsignad vare han som kommer i Herrens namn.
Hosianna, uppe i Himlen.
Kristi kropp.
Amen.
Kristi kropp.
-Hej, Adri. -Hej, Maria.
Är mamma hemma? Kan du hämta henne?
Mamma, pappas sekreterare är här.
Maria, har det hänt nåt?
Kom in.
Sätt dig.
Vad är det?
Jag kan inte hjälpa dig, Maria.
Vi har inte gjort nåt modighetstest i dag.
Vad jobbigt, jag tycker inte om modighetstest.
Om jag ska vara ensam där inne vägrar jag.
Visa mig din klocka.
-Ska vi försöka vara modiga? -Ja.
Varför måste vi vara modiga?
För att få krafter.
-Men när får vi dem? -När vi är redo.
-Vilka får vi dem av? -De som skickade oss hit.
När dyker de upp?
De är osynliga och skickar signaler från himlen.
-Gino! -Vi går ut.
-Du äcklar mig! -Vad tar det åt dig?
Ditt jävla äckel!
Är du galen?
Mamma!
Ställ inte till med en scen.
Mamma.
-Jag mår bra. -Nej.
Jag mår bra.
Ni får inte se mig så här. Inte så här.
Gå till ert rum!
Mamma. Öppna!
Öppna, mamma!
Adri, jag är hungrig. Följ med till köket.
Sätt på er pyjamasarna.
-Är du trött? -Nej.
-Sover du med mig i natt? -Självklart.
Pappa, då?
Du kan väl sova med pappa i kväll?
Okej.
Älskar du och pappa varandra?
-Såklart. -Är du säker?
Är allt som det ska?
-God natt. -God natt.
-Röker du? -Nej.
Vill du prova?
Jag vill bli dansare.
Eller akrobat.
Jag vill resa.
Jag vill bli astronaut. Eller pilot.
Eller fallskärmsjägare. Jag vill vara uppe i himlen.
-Du är en konstig typ. -Jag vet.
Blunda.
-Ser det ut som en båt? -Diana, ät.
Kan du inte skära köttet åt henne?
Ge mig det.
Här. Ät.
Det här huset stinker skit.
Ät, Diana.
-Jag vill inte ha mer. -Ät.
Vet ni, vi ska få en lillebror eller en lillasyster.
-Va? -Det blir inte mammas barn.
Det blir pappas och Marias barn.
Ska den bo med oss?
Hoppas att det blir en pojke.
Så han kan heta Andrea.
Kom, Gino.
Jag tar paketet så kan du gå och hälsa.
Var är Adri?
Kom. Jag har paketet.
Gino! - Hej, älskling.
-Vad fin du är. -Hej, gammelfarmor.
Adriana. Vilken söt ung dam du har blivit.
Inte än, tack och lov.
-Mår du bra? -Ja.
Oroa dig inte, gå och lek.
Gå.
-Ge mig servetterna. -Vi leker med dem.
-Nej. Ge mig dem. -Snälla, Giuseppina.
-Jag berättar för farmor. -Claudia, stäng dörren.
Ettore.
Federico.
Valeria.
Michaela.
Chicco.
Adri.
Claudia.
Sveva.
Giorgia.
Valeria.
-Hur är det, gammelfarmor? -Bra, hjärtat.
Har du roligt?
Är det myror där under? Ja, små myror.
En mullvad tog min sko. Och jag som inte har tvättat fötterna på en vecka.
Vem är det?
Vad gör du?
Jag vill leka.
-Är du full? -Nej.
Jag har urtråkigt.
-Du kan inte leka med oss. -Varför inte?
Gå tillbaka upp. Mamma, gå upp.
Gå upp.
Okej. Visst.
Hej då.
Jag går och hämtar... Ett, två, tre...
Ett, två... Ett, två, tre!
Fort!
Kom igen!
Varför går det inte?
Det går inte.
Det är inte mina.
-Jag kan inte öppna. -Det är inte mina nycklar.
Det går inte.
Det här är mina.
Vackert.
-Vill ni se början igen? -Nej. Snälla, vi åker hem.
Om du vill kan vi få dig att gråta hemma.
Då går vi.
Sakta ner, vägen är avstängd. Stanna.
-Vad gör brandkåren här? -Jag vet inte.
Vad händer?
Vad har du gjort?
Rör inget.
Ett, två, tre.
Sara!
Jag måste gå, det är sent.
-Redan? -Ja.
Hej då.
Vi måste stanna på rummet. Mamma ska i väg för att vila.
-Vart? -Jag vet inte.
Var du där borta igen?
Ja.
-Håller vi inte våra löften längre? -Jag lovade inget.
Vart ska du?
Lova mig.
-Ja. Säg vart du ska. -Se mig i ögonen och lova.
Jag lovar. Säg vart du ska.
Jag ska till en vacker villa där jag kan vila upp mig.
De tar hand om mig så att jag kommer i form.
Du är i form.
Nej, Adri.
Du vet att jag inte mår bra.
Jag är väldigt...
Väldigt trött.
-Vi kan vara snällare. -Snällare?
Men ni är bäst. De bästa som finns.
Varför ger du dig av, då?
Ta hand om dem, de är inte lika starka som du.
När kommer du tillbaka?
När jag mår bättre.
Farmor flyttar in med er. Försök att göra som hon säger.
Jag räknar med er.
Är du tillbaka i morgon?
Nej, inte i morgon.
Jag är så oerhört ledsen.
Så ledsen.
Men jag...orkar inte.
Jag orkar inte.
Vi är barn. Du är vuxen.
Gino älskling, sitt rakt. In med armbågarna.
Bra.
Man leker inte med maten, Diana. Vad sysslar du med?
Det är en blomma, farmor.
Jag äter inte blommor, det är till mamma.
Ska vi säga till mamma att du inte äter? Skulle hon bli glad?
Ät lite.
Såja.
Bara en liten bit.
Inget tjafs.
Gapa.
Gapa. Gapa, då!
Låt henne vara!
Jag krossar dig! Sitt ner och rör dig inte!
Du sitter kvar tills din syster har ätit upp!
-Felice... -Du ska också vara tyst!
Man kan inte äta i lugn och ro!
Du bajsade bakom dörren igen. Städa upp.
Nej.
-Du måste sluta. -Då får du sluta.
-Vadå? -Låtsas vara en kille.
-Jag låtsas inte! -Dra åt helvete!
Vad fina ni är. Le mot kameran. Ett, två...
Så här.
Nu ska vi se.
-Du måste le bättre. -Ser mamma det, får hon ett utbrott.
Vi försöker igen. Kom igen, du klarar det.
Du klarar det, vännen, kom igen.
Kom, då.
Ett, två...
Tre.
Tack, min stora kärlek
För att du tog din an den vida världen vid min sida
För att du tog en annan väg ihop med mig
För dina misstag som hade ett högt pris
Tillsammans med mig
Tack för att jag vet
Att denna stora kärlek aldrig kan ta slut
Även om hela världen rämnar runtomkring
Jag tänker inte gråta Jag tänker hitta styrkan för att säga
Adjö till dig
Att ta farväl är en omöjlighet
Tänka på dig och låta bli att le
Och inte finnas där i din blick
Men nej, inget adjö Du lever kvar här inom mig
Nu har vi blivit jorden, alla träd
Ljuset och solen
Mer vet jag inte
Pappa, hur tror du att mamma mår?
Bra. Nu hämtar vi henne och åker hem.
Är hon förvandlad?
Nej, mamma är fortfarande sig själv.
Vänta här.
Blir mamma trött om jag kastar konfetti på henne?
Nej. Mamma mår bra nu. Sitt kvar.
Mamma!
Hur mår ni, älsklingar?
Lillgumman. - Kom hit.
Mamma. Äntligen!
En puss, Adri.
Adri.
Ge mig en puss, Adri.
Karneval!
Då kör vi.
Här är vi.
-Hej, farmor. -Hej, Giulia.
Välkommen hem.
-Du ser verkligen ut att må bra. -Tack.
Hon hjälper oss i några dagar till.
Allt är klart. Vi kan äta när ni vill.
-Jag är utsvulten. -Jaså?
Tack, mamma.
Ska vi visa mamma den nya soffan?
Tycker du om den?
Väldigt fin.
Ska vi låta mamma vara?
Nej, en liten stund till. Vi sitter så här en stund.
Har du hållit ditt löfte?
Hon har inte varit i vassen.
De har sanerat hela området.
De rev barackerna och gjorde rent.
Ingen är kvar där.
Tack, min stora kärlek
För att du tog din an den vida världen vid min sida
För att du tog en annan väg ihop med mig
För dina misstag som hade ett högt pris
Tillsammans med mig
Tack för att jag vet
Att denna stora kärlek aldrig kan ta slut
Även om hela världen rämnar runtomkring
Jag tänker inte gråta Jag tänker hitta styrkan för att säga
Adjö till dig
Att ta farväl
Är en omöjlighet
Tänka på dig och låta bli att le
Och inte finnas där i din blick
Men nej, inget adjö Du lever kvar här inom mig
Nu har vi blivit jorden, alla träd
Ljuset och solen
Mer vet jag inte
Översättning: Petra Vancea Iyuno