Du har inte hört av Stephen idag, va? Har du pratat med honom?
Han förstörde ditt liv andra året. Minns du inte det?
Du hämtade dig knappt från det.
- Jag ljög om en våldtäkt förra terminen. - Det borde du spela in.
- Varför gör du så här? - Jag vill såra dig.
Det är så speciellt att hon dykt upp i mitt liv igen.
Vet du att hon är 17 år? Varför lämnar du honom inte?
Det är bättre att vara med nån som älskar en lite mer än man älskar dem.
- Känns det bättre? - Han måste stoppas.
- Jag är Brees mamma, Mary. - Trevligt att träffas.
Pippa. Sa Lucy att jag misshandlat dig?
Chris trängde upp mig och skröt om det.
Jämt när du försöker göra nåt bättre, gör du det bara så jävla mycket värre.
- Jag gör slut med Pippa. - Jag gör också slut med Evan.
- Det här kan bli något bra. - Är du inte kär i mig?
Nej. Du har liksom inte varit så intresserad av mig på ett tag nu.
- Jag kom in på Yale. - Jag går nån annanstans.
Är du sur för att jag inte vill gå på samma skola som Stephen?
Hela ditt liv kretsar ännu kring honom. Men mig tänker du inte ens på.
- Vi kanske inte borde göra det här längre. - Mår du bra?
Nej. Du vill inte ha mig längre.
- Nej, Pippa. Vi gjorde slut. - Jag vet, men bara ikväll. Snälla.
- Varför är du rädd för Stephen? - Skulle jag vara rädd?
- Hej, Lucy. - Jag vet hur det ser ut.
Jag mår inte bra, rädd och förvirrad.
Och nervös. Hela tiden.
- Vet du var du är just nu? - Jag klarar inte det här längre, Stephen.
- Jag är bara så ledsen. - Ta det.
Hur vet jag att du inte har gjort en kopia?
Du kan tro mig eller ej, jag har inte det.
Stephen hade ett band med mig.
Han har det som en hållhake på mig.
Vad var det om?
- Det är oviktigt. Jag fick igen det. - Han slipper undan med det.
Ingen gör nånsin nåt för att stoppa honom.
Jag glömde kissa efter att ha haft sex i går kväll.
Vem hade du sex med?
- Wrigley, så klart. - Okej.
Jag vill bara gömma mig här.
- Jag vill inte stänga dig ute längre. - Okej.
Förra sommaren när du var otrogen mot Bree var det med Lucy.
Är det vad du säger? Att du och Lucy hade sex?
Ja, jag är så ledsen.
Hej, vad är det?
Jag är en hemsk person.
FÖRLOVNINGSFESTEN
Fan.
- Hej. - Förlåt.
- Det är okej. - Jag vill inte tränga mig på.
- Evan sa att jag kunde bo här. - Fan, förlåt, jag har ju rökt ner det.
Det finns tio sovrum till. Jag hittar ett annat.
Gå inte än.
Du behöver väl inte ha så bråttom.
Okej.
- Ska inte du sluta röka? - Jo.
- Skvallra inte. - Nej då.
- Har du haft kul ikväll? - Ja.
- Det är kul att träffa alla. - Ja.
- Hade du kul? - Ja.
Nej, inte direkt… Nej.
Jag känner ingen av dem. De är Evans föräldrars vänner.
Jag hade inte hand om gästlistan, trots att det är min förlovningsfest.
Evans mamma är organisatören.
Hon gör redan bordsplaceringar till bröllopet.
Du kan alltid hoppa av. Reta upp dem. Dejta mig istället.
- Varför säger du så? - Jag skojade.
Varför skämta om det?
Förlåt.
Förlåt mig…
Vi har aldrig pratat om det. Är inte det lite sjukt?
- Vad finns det att säga? - Vad som helst.
Bokstavligen och precis vad som helst.
Efter sex år, som om det inte hände.
- Vi hade ju inte sex eller så. - Nähä, och?
Vi sa en massa viktiga saker.
- Saker du inte menade. - Det gjorde jag faktiskt, men okej.
Jaså? Menade du vad du sa? Du sa att du inte skulle lura mig,
och sen låg du med Pippa direkt.
Herregud, jag var 22 år! Jag var en idiot och hon var ledsen.
Vilken dålig ursäkt. Jag har aldrig legat med nån för att han var ledsen.
Det är säkert inte sant.
Alla har väl legat med nån som varit ledsen!
- Det kallas sympati-sex. - Försök inte skämta!
- Är du lycklig? - Jag försöker vara det.
- Varför gör du det här nu? - Varför sa du åt mig att inte gå?
Jag sover nog i nåt annat rum.
- Jag har just förlovat mig. - Därför jag gör så här nu.
Det är faktiskt skälet.
Varför fick jag inte en andra chans?
Jag förtjänade en chans till.
Alla tycker att jag är stökig. Det är jag, och jag dricker för mycket.
Mycket mer än jag borde.
Men jag är inte så rörig som resten av gruppen. Jag skadar ingen.
Jag håller min röra inom mig. Blandar inte in folk.
Jag är ingen idiot och inte elak. Det var ett misstag att stöta bort mig.
Det var jävligt dumt.
Förlåt, jag är…
Jag är förvirrad just nu.
Det är okej. Förlåt, jag menade inte att kalla dig dum. Dina val, bara.
Jag vet inte vad jag gör.
Jag har aldrig slutat tänka på dig.
"ÄR DU NÖJD NU NÄR JAG STÅR PÅ KNÄ?"
- Lucy? - Hej. Hur är det?
Jag har haft 48 tuffa timmar, men jag klarar mig.
Vill du inte sätta dig en stund?
Stephen gav mig bandet.
- Gav han det bara till dig? - Typ, ja.
- Vad bra. Det måste vara en lättnad. - Det är det.
Han måste ha varit på gott humör.
Han har hela Yale-ceremonin i dag.
Jag hörde att du också kom in. Det är fantastiskt.
Tack.
Men jag ska inte gå där.
- På grund av honom? - Det är inte värt det.
Jag ska gå på Stanford istället, vilket är lika bra.
Diana, vad trist att du fick ändra dina planer på grund av honom.
- Det är jävligt orättvist. - Ja. Det är det.
- Förlåt. - Nej, det är okej.
Nej, förlåt. Det är jättepinsamt.
Det har varit ett par långa dagar.
- Jag känner mig lite galen. - Du behöver inte förklara.
Med honom har jag ifrågasatt mitt förstånd i två år.
Jag måste berätta en sak.
Jag vet att du talade sanning om Macy.
Inget kommer att hända på grund av det.
Men ja.
- Om det betyder något. - Det gör det.
Jag hatar att det aldrig blir några konsekvenser för honom.
Så är det för vissa.
Jag måste gå.
- Jag är glad att du mår bra. - Tack. Du med.
Är du hungrig?
Bree.
Hej, det är Bree. Lämna ett meddelande.
Firande för Bairds akademiker på väg till Yale.
Lucy!
Mamma?
Hej, Bree. Jag är på ditt campus nu, kan du komma och prata med mig?
Vadå? Vad gör du på mitt campus?
Kan du komma till Stein-huset?
- Men berätta vad det handlar om! - Kom och prata med mig, bara.
- Mamma, pappa, ett stort leende nu. - Får jag bjuda på nåt?
Perfekt!
Hej, allihop.
Jag är Sarah, en av Yale-representanterna och före detta Baird-elev.
Skönt att vara tillbaka.
- Hej. - Vad händer?
Du måste följa med mig. Jag förklarar strax. Kom bara.
Bara… Snälla.
- Vad är det här? - Vi måste prata, Bree.
- Nej, jag tror inte det. - Bree. Det här är viktigt.
Jag vill inte att du får problem med skolan.
Varför skulle jag få problem?
Vi vill bara hjälpa dig, Bree, okej? Vi är oroliga för dig.
Vad fan har ni sagt till henne?
Jag pratade med din mamma i går kväll och berättade allt som har hänt.
Din fixering vid min man och de pågående trakasserierna.
- Det här är ett jävla skämt, va? - Bree, vi vill inte skrämma dig.
- Min man har mycket stort tålamod. - Vi inser att förälskelser kan inträffa.
- Förälskelser? - Det är faktiskt ganska vanligt.
När jag gick på Oxford hände nåt liknande.
Men han låg ju med mig.
Vi hade ett helt förhållande. Han tog mig till ett hotell.
- Han sa att han älskade mig. - Älskling.
Det här har gått för långt, Bree. Att dyka upp hemma hos oss mitt i natten
och skicka foton han inte bett om.
Vi vet att du vandaliserade hans bil förra terminen,
vilket vi inte ville rapportera, men vi gör det om vi måste.
- Varför tror du mer på dem än på mig? - Det här är så förvirrande.
Oliver, snälla. Gör inte så här. Berätta sanningen för henne.
Du har fantiserat ihop det här, Bree. Och nu har du blandat in Amanda.
Amanda, snälla. Berätta vad du sa till oss.
Hon började förfölja mig.
Hon anklagade mig för att ha ett förhållande med professor Knight
- trots att jag sa att det inte var sant. - De tvingar dig till det här.
Det hände aldrig.
Det är okej, Amanda, tack.
Se vad du gör mot alla.
- Marianne, snälla. - Var är dina bevis, Bree?
Jag har sms från honom.
- Jag har sms. - Sms som visar att du skickar foton
som han aldrig svarade på.
Ett par gånger bad han dig träffa honom på hans kontor
för att försöka hantera situationen själv.
Han har aldrig skickat dig något olämpligt, Bree.
Jag visar gärna upp våra meddelanden.
Eftersom han har gjort det här förut, vet han hur han ska skriva.
Det här slutar inte bra för dig heller.
- Säg inte så. - Dra åt helvete.
Bree.
Du är den mest patetiska personen i det här rummet, för du vet bättre.
Bree, sluta.
Vi vill inte gå till administrationen,
för sånt här kan påverka ditt stipendium. Det vill vi inte.
Vandaliseringen kan leda till relegering, så hör på mig, Bree…
Hoten och anklagelserna måste upphöra.
Kom igen.
Bree, det har varit skrämmande för oss.
Förlåt.
- Bree, sakta ner. - Varför försvarade du mig inte?
Försvarade? Jag ville hindra dig från att ställa till det för dig själv.
- Du tror mig inte. - Älskling, jag förstår, okej?
Ibland gillar vi att hitta på historier som låter bra.
Jag gjorde samma sak när jag var i din ålder.
Jag hade också stora fantasier, men det här är bara ett trevligt par.
Om du lämnar dem ifred kommer de inte att ge dig problem.
- Jag hittar inte på. - Varför skulle de ta hit mig?
- Jag förstår inte. Det kan ju inte stämma. - De tog hit dig för att bevisa nåt.
Jag berättar sanningen och ingen tror mig, inte ens min egen mor.
Jag vill bara att du ska bli bättre än jag var.
Det blir jag. Och du kommer inte att ha nåt med det att göra.
- Hej, Sarah? - Ja?
Kan jag få prata med dig i enrum? Det är viktigt.
Okej.
Okej, kan vi bara…
Jag fattar mig kort innan han inser att jag är här.
Ni har antagit en elev vid namn Stephen DeMarco.
Han är farlig och har gjort olagligheter. Han hör inte hemma på er skola.
Jag vet inte om jag är rätt person att prata med.
Nån på antagningen, då.
Han… Du måste tro mig, han är läskig.
- Folk måste få veta det här. - Jag hör dig, men jag är inte…
- Du förstår inte… - Är allt okej här?
Det är han.
Han lämnade min rumskamrat i en bil när de hade krockat.
- Han var där när hon dog! - Sluta med det här.
Jag förstår inte vad du säger.
- Ursäkta. Mitt ex, hon har nog ett anfall. - Han har terroriserat mig i två år.
Du har fått ett anfall. Vi går ut.
- Så pinsamt. - Äsch, inte då! Han är sociopat.
- Lucy. - Jag är ledsen.
- Jag råder inte i privata affärer. - Nej, jag tar hand om det här.
- Lucy, vi måste prata, utanför. - Rör mig inte!
Lucy.
Grattis. Det här kan vara det dummaste du nånsin har gjort.
Hej, det är Bree. Lämna ett meddelande.
Hej, Bree, ring mig är du snäll. Du bara försvann och jag är orolig.
Låt mig veta att du är okej.
Ja?
Förlåt, jag letade efter Bree.
Hon kom inte hem i går. Hon är nog hos Evan.
- Är du okej? - Det spelar ingen roll.
Pippa. Du kan väl inte hata mig för alltid?
Jag är så ledsen för Chris. Jag försökte göra nåt bra.
Du sa ju att jag alltid förvärrar allting
och du har rätt, men det är aldrig min avsikt.
- Det måste du veta. - Jag vet det.
Förlåt att jag skrek åt dig. Jag är ett vrak.
Hej, vad händer?
- Pippa. - Jag har gjort nåt hemskt.
Jag har…
Jag har varit otrogen mot Wrigley och han vet inget.
Han försökte göra slut,
men jag fick honom att känna sig skyldig och att inte göra det.
Han mådde dåligt och ändå ljög jag för honom.
Raring, det är okej.
Nu känner jag mig lika hemsk som alla killar vi hatar.
Nej, det är du inte.
Det är du inte. Kom hit.
Det är okej.
Men det känns bra att säga det högt.
Ja.
Tycker du inte jag är hemsk, då?
- Jag lovar. - Men han är min bästa vän.
- Pippa, jag har gjort nåt liknande. - När då?
Lova att inte döma mig.
Självklart. Se bara vad jag har gjort.
Evan var otrogen med mig.
Det var efter Hawaii-festen.
Vi var fulla och… Ja.
Jaha.
"Ja", som… Som att ni hade sex?
- Du skojar. Eller hur? - Nej, jag var full.
- Jag var full och mår illa av det. - Jösses, Lucy.
Vadå?
- Vänta… - Vadå?
Det här sa jag för att du berättade. Du ska bara veta att du inte är ensam.
Det är inte samma sak. De går inte att jämföra.
- Men du sa att Wrigley är din bästa vän. - Ja, men han är kille.
Det är annorlunda. Vi gör inte så mot andra tjejer.
- Hur kan det vara annorlunda? - Vet inte, men det är det.
Jag borde inte ha sagt nåt.
- Jag borde inte ha sagt nåt. Fan. - Det menar du inte.
Fan!
- Fan ta Evan, förresten. Fan ta er båda. - Jag vet, jag är ledsen.
- Jag är hemsk. Jag vet det. - Ja!
Vet du vad? Du är inte bara hemsk.
Du är patetisk och svag. Alla dina val är så sorgliga.
Hur kan du vakna utan att skämmas, varje dag?
Berättar du för Bree?
Nej. Det skulle krossa henne.
Jag vet.
Men jag vill inte ha nåt med dig att göra mer.
- Pippa. - Snälla.
- Gå bara. - Nej.
- Snälla, gå bara. - Nej.
- Bara gå nu, Lucy. - Okej.
Hej, det är Bree.
- Jag måste prata med dig. - Är du okej?
- Nej. Det är om häromkvällen. - Nej!
Jag måste säga en sak om det. Jag känner mig som en skitstövel.
Vänta, Wrigley. Du behöver inte göra det här.
Jag vet att vi fortfarande har gjort slut. Sexet var ett misstag.
Allt du har känt är rätt.
Jag har varit så jävla oärlig och jag måste berätta sanningen nu.
- Okej. - Okej.
Jag tror att jag är gay.
- Är du gay? Vad menar du… - Jag gillar tjejer.
Mest tjejer, tror jag.
Okej.
- Jag är ledsen. - Varför är du ledsen?
För att…
Jag har varit…
Jag har varit otrogen mot dig.
De senaste veckorna.
Jag är så ledsen, men jag vill inte ljuga.
Kom hit.
Är du inte arg?
- Du är inte arg. - Nej. Jag är inte arg. Det är okej.
- Så jag har gjort dig gay. - Tyst med dig.
Jag fattar. Det är okej. Jag ligger också hellre med tjejer.
Förlåt att jag inte sagt nåt tidigare.
Det är okej. Så du har varit ihop med en tjej?
Ja.
Jag är inte beredd att prata om det än, men ja.
När du är redo vill jag veta alla detaljer.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig också.
Jag är så glad att jag inte behöver ljuga längre.
Jag förstår inte hur folk som Stephen klarar det utan att må dåligt av det.
Stephen är annorlunda…
Ja. Varför är ni fortfarande vänner?
Han är hemsk! Värre än du inser.
Pratar du om nåt specifikt, eller…
Berätta det inte för nån men han skickade nakenbilder på Diana till hennes pappa.
Hon är helt i chock av det. Hon hoppar av Yale på grund av honom.
- Är du säker på det? - Ja.
Jag vet att ni skyddar varandra… men tänk om ni slutade med det.
- Va? Jag ursäktar väl ingen? - Nej. Du gör ingenting.
Ingen gör nåt.
Okej, allihop, om ni kan ta fram läsläxan från i går och slå upp sidan 164.
Jag ljög om våldtäkten förra terminen.
Som ni minns från förra lektionen när vi diskuterade Jane Austen,
vill jag att ni tar en titt på andra stycket på sidan.
Det här vore utmärkt för en gruppdiskussion i dag.
Jag måste be alla om ursäkt.
Jag ljög om att jag blev våldtagen förra terminen.
- Stäng av! - Vad fan? Är du galen?
Stephen!
Ditt jävla rövhål! Jag hatar dig!
- Jag hatar dig! Fan! - Du har blivit galen!
- Hallå! Lugna dig! Lugn! - Bandet är överallt.
- Jag vet. Jag såg det. - Vad menar du? Du har gjort det här!
Lucy, du har gjort det själv. Jag gav dig tillbaka bandet.
Du bestämde dig väl för att släppa det själv.
Hela grejen är ganska kul.
Jag har inte släppt det! Du måste ha kopierat den.
- Nej, det gjorde jag inte. - Jag har inte släppt det.
Är du säker?
Lucy, nu har du blivit tokig.
Nej, du jävlas med mig.
Du försöker få mig att känna mig galen.
- Varför skulle jag släppa det själv? - Jag vet inte.
Du kanske insåg att du förtjänade det.
Du fick sympati och fick skuldkänslor av det.
Du ville ha ett straff och bestämde dig för att straffa dig själv.
Jag skulle ligga lågt om jag var du. Sånt sprider sig snabbt.
Folk är rätt sura på dig.
Måste dra.
- Hej. - Hej.
- Får jag komma in? - Lucy, det passar inte nu.
Snälla. Jag vill inte umgås eller nåt.
Jag vet bara inte vart jag ska ta vägen, och det går åt helvete för mig just nu.
Förlåt, men nej.
- Du såg bandet, eller hur? - Alla har sett det.
Fan.
- Jag kan förklara. - Det är okej.
- Nej, förklara inget. - Du fattar inte.
Du förstår inte. Chris har misshandlat en person.
Men inte dig.
Nej.
Du fick mig att må dåligt för jag trodde att nån skadat dig.
- Jag kände att jag förvärrade det. - Men det hade ju inget med dig att göra.
Okej.
- Alex, förlåt mig. Snälla. - Okej.
Snälla.
Snälla, jag är ledsen. Jag kom hit för jag har ingen annanstans att gå.
- Du har alltid sagt att du inte dömer. - Ja.
Jag antar att jag dömer sånt här.
Du fattar inte.
Du fattar inte. Okej, Lucy? Det här är det enda du inte ljuger om.
Ljug om allt annat.
Men inte det här.
Jag är ledsen, Alex.
Förlåt mig.
Det är okej.
Det är lugnt.
Som du sa, det har inget med mig att göra.
Okej.
Jag ska lämna dig ifred.
- Sa du att jag var här? - Nej.
Tack.
Det är hemskt alltihop men jag är inte redo att träffa henne än.
Som man bäddar får man ligga.
Just nu vet jag inte ens vem hon är.
Först fick jag veta om henne och Evan, och nu våldtäktslögnen.
Vad fan är det som pågår?
Folk överraskar en ibland.
Här.
Jag kan inte lita på nån, eller hur?
Nej.
Du måste bara lista ut vem du misstror minst.
Toppen. Och sen då?
Sen ger du dem bara 70 - 80 procent.
Jag har definitivt gett dem mycket mer än så.
Jag vet.
Till Bree: Snälla ring mig
Jag ljög om att jag blev våldtagen förra terminen.
- Hej. - Hej. Jag skulle precis gå.
Okej.
- Du såg bandet med Lucy antar jag. - Hur kunde man undgå det?
- Det är överallt. - Total katastrof för henne, va?
Jag tycker att nån borde titta till henne.
Om nån förtjänar att få sitt liv förstört är det Lucy.
Hon ställde till en scen igår för att få mig utsparkad från Yale
- och hittade på en massa skit om mig. - Vadå för skit?
Typ, dum skit. Hon sa att jag terroriserade henne.
Hon verkade livrädd för dig på Alla hjärtans dag.
Okej.
Tyck synd om Lucy om du vill. Jag hoppas att allt rasar för henne.
Okej.
Vi ses senare.
Lucy Albright
Lögnaktig slampa Desperat efter uppmärksamhet
Nån borde våldta dig Du är patetisk
- Hej. - Hej.
Var har du varit? Jag har ringt dig.
- Förlåt. Jag har varit upptagen. - Har du sett bandet?
Ja.
Lucy är försvunnen.
Hon har skapat den här situationen själv, Pippa.
Jag har dåligt samvete, men hon ljög för oss.
Lucy ljög om Chris på grund av mig.
Det var mig han överföll.
Förra terminen.
Sen hände samma sak med Caitie och alla kallade henne lögnare.
Jag var för rädd för att anmäla det.
Lucy ljög och sa att det hände henne. Det var dumt.
Herregud, Pippa.
Förlåt att jag inte sa nåt. Jag skämdes bara.
Nej.
Förlåt.
Jag är så ledsen.
- Är det därför hon har ljugit om det här? - Ja, på sitt eget korkade sätt.
Fan.
Jag fattar inte hur nån kan skapa så mycket katastrofer för sig själv.
Vi måste se till att hon är okej.
Jag vet inte ens var hon är… Inte på sitt rum och dörren är låst.
Det betyder inte att hon inte är där.
Jag hämtar vaktmästaren.
Lucy?
Om du är där inne måste du säga något.
Lucy, jag måste låsa upp dörren nu.
Lucy.
Lucy, du ska nog tvätta av dig lite, och följa med mig till dekanens kontor.
Okej.
Videon spreds väldigt snabbt. Jag har översvämmats av samtal.
Chris föräldrar är begripligen upprörda.
Att ljuga om sexuella övergrepp är allvarligt.
Du har skadat Chris och även Bairds rykte.
Det, och ditt beteende de senaste dagarna är oroväckande.
Bairds elever måste känna att de är i en skyddad miljö.
Det är en del av vår institutions livssyn.
Så för resten av elevernas välmående måste vi be dig att lämna oss.
Att avsluta dina studier här.
Din mor har underrättats. Hon är på väg för att hämta dig.
Okej.
Tack.
- Lucy, förstår du vad jag säger till dig? - Ja.
Ja, jag tror att jag vill åka hem ett tag.
Och jag blir ju borta nästa termin.
Jag åker utomlands för skrivprogrammet…
Lucy, det är ett Baird-program.
Du åker inte utomlands, för du är inte längre elev här.
Okej.
Du kan gå till ditt rum nu och packa. Din handledare hjälper dig.
Okej. Tack.
- Hej. - Hej.
Är du okej?
Jag är relegerad.
Kan de relegera dig för det här? Det är inte rättvist.
- Det är okej. - Jag är ledsen, tjejer,
Hon måste tömma sitt rum. Hennes mamma kommer snart.
Jag älskar dig.
Det här är helt sjukt, men jag älskar dig och jag är så ledsen.
- Jag hatar det här. - Okej, Lucy, nu går vi.
Det här är för mycket. Hon förtjänar inte detta.
- Hon klarar sig. - Ja.
Hej.
Tack för att du äntligen svarade.
- Är du okej? - Vi måste prata.
Jag ska ta en promenad. En nypa luft.
Stäng dörren.
Jag vet inte vad som pågår.
Du kom hit, allt var bra, och sen försvann du bara.
Ja.
Jag ska ställa en fråga,
och om du säger sanningen kan vi komma över det.
Då kan vi gå vidare.
Men ljuger du för mig pratar jag aldrig med dig igen.
Hade du sex med Lucy förra året?
Ja.
När jag var hos dig såg jag ett foto på Facebook av er på Hawaii-festen.
Sen tittade jag igenom dina sms.
- Jag är så ledsen, Bree... - Jag vet.
Lucy har just blivit relegerad.
På grund av bandet.
- Allvarligt? - Ja.
Jag är arg på henne, men hon klarar det inte längre.
Hon har straffats tillräckligt.
Så du och jag berättar inte för nån om det här.
Ingen. Inte ens Lucy.
Okej?
Okej.
Vad säger du om oss?
Vill du fortfarande vara med mig?
Ja. Det vill jag.
- Varför förlåter du mig? - För att du älskar mig.
Hallå?
- Jag söker en Stephen DeMarco. - Det här är Stephen.
- Hej. Jag är Karah från Yale. - Hej.
Tyvärr ringer jag för att berätta
att din antagning till Yales juridik har dragits tillbaka.
Är det här ett skämt? Vem är det?
Vi har fått info om att ditt beteende strider mot vår uppförandekod,
och efter en utredning kan vi inte längre erbjuda dig plats här på skolan.
Men är ju inte logiskt. Ni har redan accepterat mig.
Vi förbehåller oss rätten att återkalla antagandet av en elev
om ett beteende strider mot vår uppförandekod.
Vad anser ni att jag har gjort?
Vi har informerats om allvarliga online- trakasserier av dina medstudenter
inklusive distribution av pornografiskt material.
Det här är ett misstag.
- Kan du berätta vem som anmälde det? - Det kan jag inte avslöja.
Nej, kan du… Vem fan anmälde det?
Vem anmälde det?
Tjena.
Letar du efter Pippa?
Ja.
Hon gick ut en stund.
- Vi har gjort slut. - Ja, det kom som en överraskning.
Allt verkade bra när hon kom hem i går.
Men jag ska hälsa att du var här.
- Jag älskar dig. - Och jag dig.
Vill du ha en drink?
Den här dan har knäckt mig.
Fan!
Lucy.
Jag hörde vad som hände.
Jag är så ledsen.
Ja, jag åker hem.
- Jag vet. - Mamma kommer snart.
Jag vet inte ens hur jag ska packa allt det här.
Låt mig hjälpa dig.
Alla hatar mig.
Lyssna på mig.
Du kommer att återhämta dig.
Just nu känns det som världens undergång, men det blir snart bättre.
Det kommer att vara hemskt ett tag, men så småningom blir det bättre.
Det här blir nånting som hände en gång, som du inte gillar att tänka på.
Säg "omelett".
OMELETT
Har du ett Yale-fodral?
Hon har så mycket Yalesaker att det är pinsamt.
Jag skäms inte.
- Säg "omelett". - Omelett.
- Nu får jag sluta. - Okej.
Jag måste sluta. Mina fötter har domnat bort.
Okej.
Jag älskar dig så mycket.
Det vet du väl?
- Ja, det vet jag. - Jag älskar dig.
Jag hoppas att det inte var för stressigt att vara min brudtärna.
Nej.
Nej, ärligt sagt, den här helgen har varit märkligt nödvändig för mig.
Det känns som att jag har fått ett avslut på många saker.
- Bra. - Ja.
- Kan vi gå, snälla? Jag är trött. - Nej, jag är inte beredd än.
- Klockan är tre på morgonen. - Okej, gå du.
Så att du kan sitta här och flirta med ditt ex?
Du, jag låg med henne i morse. Du och jag, vi blev bara ihop för att reta Lucy,
men det är ingen bra grund.
Jag tycker att du ska gå. Jag tycker att vi gör slut.
Du är en sån jävla skitstövel.
Fan.
Ditt arsel!
Jag är så glad att det inte är ditt liv.
Ja.
- Jag ska leta rätt på min make. - Ja.
Hej, Bree.
- Herregud. - Nej, nej. Allt är bra.
Jag måste få säga att du är otrolig.
Jag underskattade dig.
- Vad pratar du om? - Hur länge har du vetat?
Om Lucy och Evan.
För jag har funderat hela dagen på att du inte
reagerade mer på meddelandet jag skickade men du visste förstås allt redan.
- Vad försöker du göra, Stephen? - Inget.
Wrigley ser ledsen ut idag.
Gå hem, Stephen.
Det funkade inte. Du ville förstöra dagen, men misslyckades.
Du ville få all uppmärksamhet men du får den inte.
Ibland tänker jag tillbaka på allt som hände på college.
Allt du gjorde för att förstöra Lucys liv andra året.
Du fick henne relegerad.
Det enda positiva är att hon slapp undan
och att hon aldrig petar på dig igen.
Herregud.
Du släppte bandet, eller hur?
- Jag vet inte vad du pratar om. - Ja, jag släppte det inte.
Jag fattade aldrig vem som annars kunde hata henne så mycket.
Men du fick reda på om henne och Evan…
Du måste lämna mig nu. Bokstavligen nu, gå härifrån, bara!
Acceptera att du förlorade.
Det här blir kvällens sista låt och sen måste vi avsluta det här.
Ursäkta mig.
Innan vi avslutar här, får jag säga en sak till?
Tack.
Hej på er.
Innan vi avslutar kvällen vill jag säga en sista sak.
För det första… Evan,
jag hatar dig.
Jag tål dig inte.
Nu skojar jag inte. Jag har varit trött på dig i åratal.
Jag har väntat på rätt tillfälle att säga nåt.
Jag är förvånad att bröllopet blev av, med tanke på att du
låg med Lucy på college och att ni båda ljög om det.
Det var inte snällt av nån av er. Men det är okej.
Men Bree…
Bree, den här lilla ängeln i vitt överraskade mig,
för hon har vetat om det i åratal och hållit det inom sig.
Det är ett lite läskigt beteende, va?
Men strunt samma. Jag förstår mig inte på kvinnlig vänskap.
På tal om Lucy, vi låg med varandra i morse.
Fast jag vet att hon är övertygad om att hon kommit över mig.
Det var väl det enda ni pratade om i brudtärnornas svit?
Det låter vettigt. Hon har klandrat mig sen college. Jag släppte ju bandet
som fick henne relegerad.
Man var tvungen att vara där, men vet man om det, så vet man.
Men jag släppte det aldrig. Jag är rätt säker på att Bree gjorde det.
Lucy…
det var inte jag som förstörde ditt liv.
Det var hon.
Bree och Wrigley har legat med varann i månader.
Skål för kärlek, skål för vänskap. Och om nåt av det här var oklart,
för att sammanfatta,
Lucy och Evan låg med varann i college. Lucy och jag låg med varann i morse.
Bree och Wrigley har legat med varann i månader.
Nej.
Varsågod.
- Ond jävel. - Bree, vad fan pratar han om?
- Din jävla sociopat. - Bree, vad fan…
- Jag dödar dig! - Är det sant?
- Bree, prata med mig! Ge mig din telefon. - Han är galen.
Låt mig se din jävla telefon. Får jag telefonen!
Ut härifrån!
Stick härifrån, din dumma, dumma man!
Wrigley… Flytta på dig, Pippa.
Kom hit. Har ni legat med varann?
- Ja. - Vad i helvete? Din slemmiga jävla råtta.
Skaffa en terapeut, Stephen!
- Dra åt helvete. - Bree, vi måste prata nu.
Okej…
Fan, oj!
Vad i helvete?
Fan.
Jag ska döda honom.
- Pippa. - Ja?
- Kom igen. - Ja.
Lucy.
- Släppte du bandet? - Lucy, det var flera år sen.
Jag förstår inte. Hur kunde du?
Det var impulsivt och galet, och jag har ångrat det i sex år.
Så här är det,
jag är i fysisk fara om jag inte sticker nu.
Jag ska köra fram bilen. Följer du med?
Du måste skämta.
Du följer inte med honom.
Tala inte för henne, du som förstörde hennes liv.
Ingen respekterar dig efter den här dan, så jag är allt du har kvar.
Nej, det är inte sant.
Du och jag kan ju reda ut vår skit.
Men om du går härifrån med honom är det över.
Herregud, det är redan över.
Se på er två. Det här är inte hälsosamt.
Du kommer aldrig ur det här.
Vi ses där ute, hoppas jag.
Fan också.
- Lucy… - Det känns som om allt snurrar.
Han bryr sig inte om dig. Bara om att vinna!
Kan du inte se det kan jag inte hjälpa dig.
Men det här är din sista chans att fatta ett beslut som inte är helt pinsamt.
Har du nåt att säga mig? Känns det bra?
Mår du fint nu? Du ska vara min bästa vän.
Du ska vara min bästa jävla vän!
Dra åt helvete! Vet du vad? Dra åt helvete!
Du visste allt jag gått igenom och ändå gjorde du så här.
- Varför vill du att jag följer med? - Måste jag hålla ett tal
om hur tråkigt mitt liv har varit utan dig?
Det har varit…
okej.
Men kom igen.
Det är alltid roligare med dig och mig.
Men du vill bara vinna.
Det är som på college igen.
Du vill att jag väljer dig över alla andra.
När du har mig fast börjar du jävlas med mig.
För du är bara sån. Du kan inte hjälpa det.
Lucy, jag har precis sabbat hela mitt liv.
Min förlovning, alla mina äldsta vänner.
Om jag lurar dig har jag ingenting. Varför skulle jag göra det?
Men jag hatar dig.
- Jag måste tanka. - Okej.
- Vill du ha kaffe? - Ja. Visst.
Översättning: Eva Söderqvist