DIN EPISOADELE ANTERIOARE
Cunoști un student, Chris Montgomery?
Se pare că l-ai acuzat că te-a agresat sexual,
Lucy, ai făcut acuzația asta?
Știu puține despre fotografie.
Bree poate sta cu ochii pe tine.
- De-aia am ales cursul ăla. - Nu face asta!
- Ce anume? - Nu le cere oamenilor... să mă păzească.
Spune-mi dacă ți se pare o prostie, dar ce zici, ar trebui să ne sărutăm?
Nu, nu e o prostie.
Am văzut-o ieșind din biroul lui Oliver.
- Sunt Bree. - Amanda.
Chiar mi-a părut rău pentru ea.
Să facem o poză!
Încă te gândești mult la el?
Evident. M-am săturat să fiu șocată de cei la care țin.
- Te simți bine? - Nu.
Bine, te ajut eu.
Fă-o ca și cum ai disprețui întreaga omenire.
De ce râzi?
Nu, cred că e un atac de panică.
Voiam să cumpăr niște anxiolitice.
Îl cunosc pe Alex, traficantul ăla de droguri.
Mă pui să aleg între tine și Bree. E complet aiurea.
E clar pe cine alegi.
Bine, o aleg pe Bree.
Mi-am tras-o cu Evan doar pentru că m-ai părăsit tu.
Dar nu-s nici pe departe rahaturile tale.
- Cum te simți? - Cred... că sunt foarte supărat.
E de rău.
Lucy?
- Ce faci? - La ce te referi?
Te vede toată lumea.
MINTE-MĂ
„CĂINȚĂ”
- Bună! Ai o clipă? - La 9:00 fix!
- Ai așteptat afară? - Scuze, ești ocupată?
Nu, intră.
M-am gândit la tine.
Voiam să vorbim de programul universitar de scriere din Spania, de anul viitor.
E prea târziu să mă înscriu?
Nu știam că vrei să studiezi în străinătate.
Nu credeam nici eu, dar cred mi-ar prinde bine
să plec o vreme de aici, într-un loc complet nou.
- Tocmai s-au terminat înscrierile. - Bine.
Dar, dacă-mi aduci un text de probă care respectă cerințele, până vineri,
îți trimit cererea.
Bună!
'Neața!
Nu pot să respir.
Probabil pentru că ai dormit în blugi, ca o psihopată.
Puteam să-ți dau niște pantaloni de trening.
Am impresia că dormi doar în furouri drăguțe de mătase.
Ce faci azi?
Nu mare lucru. Am cursuri, apoi mă văd cu Wrigley.
Ascultă, e clar că e complicat,
dar niciuna dintre noi nu vrea să-l rănească pe Wrigley acum.
Vrei să nu se repete?
Nu, nu asta voiam să spun,
ci că e în regulă dacă nu știm exact ce înseamnă toată situația asta.
Nu trebuie să luăm acum o decizie.
Așa e.
Îmi pare rău.
Poftim? De ce-ți pare rău?
Știu și eu? Fiindcă am iubit și complic lucrurile.
Hei, nu fi fraieră.
Sincer, și eu încă încerc să trec peste semestrul trecut cu Stephen.
- Și Wrigley are nevoie de tine. - Da, știu.
Trebuie să plec și eu la cursuri.
Da, sigur.
Și eu.
Te sun.
Îți scriu.
Nu-mi vine să cred că terminăm. Ce-a zburat timpul!
- Nu și pentru mine. - Da...
- Scuză-mă. - Nu mă refeream la aia.
Ai vorbit cu Stephen azi?
- Nu. De ce? - Mă întreb ce-i cu el.
A dormit la mine azi-noapte, dar a plecat înainte să mă trezesc.
S-a despărțit de Lucy.
- Deja? - Da, nu era în apele lui.
N-are nimic. Stephen nu prea pune la suflet.
Vă înțelegeți bine acum, nu? După semestrul trecut.
Da. N-avem probleme.
Mi-am dat seama că uneori e mai ușor să-l accepți pe Stephen așa cum e.
Mă duc în oraș să iau câte ceva.
Bei cu noi de încălzire înainte de petrecerea schiorilor?
- Nu, mă văd cu Molly înainte. - Bine.
- Nu e nimic de genul ăsta. E relax. - Te-a plesnit. Cât de relax poate fi?
- Nu încerc să ies cu ea. - Și ea știe de data asta?
Păi, i-am spus-o pe șleau. Dacă ea crede că e altceva, treaba ei.
Bine.
M-am săturat să tot încerc să nu rănesc sentimentele celorlalți.
Alții nu se obosesc.
Bine.
Pe curând!
Stai așa, vrei să zici că i-o trage boboacei?
- Da. - Tipul e dereglat mintal.
Cel mai ciudat e...
- O să sune răutăcios... - Zi-o!
Amanda pare atât de slabă și de nesigură,
că eu mă tot gândesc: „De asta m-a ales Oliver?
- Fiindcă așa sunt și eu?” - Sigur că nu.
- Nu! - Nu, nu.
- Nu v-am zis partea cea mai nasoală. - Care?
S-au cunoscut la petrecerea de la Marianne după ce-am fost cu el în spălătorie.
- Nu! - Și ce s-a întâmplat la spălătorie?
Bree!
Ce vrei să facem? Ne batem joc de el?
- I-am distrus deja mașina. - Da.
Da.
Iar perversa aia de Marianne poate știe deja de Amanda,
deci ce mai putem face?
Zi-i că ai un herpes de toată frumusețea.
Ar însemna că am herpes.
Sau că ești însărcinată și păstrezi copilul.
E o demență, îmi place ideea.
N-o pot face.
Micul Bartholomew are nevoie de tată.
- Deci o să am un băiat. - Exact.
- Intuiesc lucrurile astea. - N-ar fi mai bine „Jasper”?
- Nu. - Nu. Jasper e nume de ticălos.
- Nu. - Bine. Crispin.
- Să dăm noroc pentru Crispy! - Crispin!
- E sănătos pentru copil. - Bine, pentru Crispy.
- Crispy! - Crispy!
Da.
Bine.
Îi trimit un mesaj lui Wrigley, să văd pe unde umblă.
Stephen sigur n-o să vină acolo, nu?
Nu, Wrigley a zis că a plecat din campus.
Pari destul de relaxată după o despărțire.
Da, n-o să-l las să-mi strice starea.
Sunt mândră de tine.
Mersi.
Și cred că nu ne strică să stăm puțin singuri în timpul facultății.
Am fost singură la facultate.
Oare? Pari una care trece de la o relație la alta.
Am fost singură câteva săptămâni.
Nu spun că n-ar trebui să agăți pe cineva.
Spun doar că ar trebui s-o faci mai lejer.
Bună!
- Salut! - Bună!
De ce a durat atât?
Câte pungi sunt aici în total?
Douăzeci și trei. M-am dus la două magazine.
- Ești un scump. - Scuze că am fost nesimțit.
Nu trebuie să-ți ceri scuze. Serios.
A sosit escorta să vă însoțească la cabana schiorilor.
Frumos echipament!
Bună, sunt Sadie. Lăsați mesaj.
APELURI RECENTE
Bună, sunt Sadie. Lăsați mesaj.
Toate bune?
Da, e în regulă.
Ești Max, nu?
- Da. - Mi s-a părut mie.
Ne cunoaștem?
Nu, veneam mereu aici cu iubita mea.
Tare. Salut, din nou!
APEL ÎN CURS Sadie
Sadie.
N-o mai suna!
- Mamă. - O sperii de-a binelea.
De ce ai telefonul ei?
A venit de la facultate în weekend.
Nu trebuie s-o împiedici să vorbească cu mine.
Nu vrea să vorbiți.
Mi-a spus ce s-a întâmplat când te-a vizitat,
despre fata care a acostat-o și mesajul tău vocal oribil.
Aș vrea să vorbesc cu ea, bine?
Îmi pare rău, nu se poate. Nu se simte prea bine acum.
Se întâmplă multe.
Cum adică? Ce se întâmplă?
I-au scăzut notele și a pierdut o parte din bursă.
Cred că va trebui să se-ntoarcă acasă.
Personal, cred că i-ar prinde bine.
Am devenit mult mai apropiate.
Adoră facultatea aia.
- În fine, trebuie să plec. - Stai, mamă?
Da?
Pot să vin acasă câteva zile? Nici mie nu mi-e prea bine.
Nu cred că e cazul. Îmi pare rău.
- Unu, doi, trei. - Stai!
Nu!
- Unu, doi, trei. - Stai!
Bine, bine.
Unu, doi, trei.
A mers?
Bine. Waylon, ia-l de aici!
Scuze!
Ai gust de tequila.
- Iau de băut. - Bine.
- Pare foarte bine. - Da.
O aveai întâmplător în șifonier?
- Da, de ce? - E sexy, de-aia.
Băieți, vine Alex.
Cine e Alex?
Traficantul lui Bree.
E și fratele meu de la căminul de copii.
Poftim?
- Și studiază aici? - Da, e masterand.
Știu.
Vine și Stephen?
- Nu. Ne-am despărțit. - Ce?
Deja?
- Dar e bine. - Se simte super!
Da.
- Bună, Alex! - Bună, ce faci?
El e Alex.
- Bună, ce faci? - Bună!
Bine.
Ai recunoscut-o pe Bree când ne-am urcat în mașina ta?
Da, imediat.
- Cum? - Uite-așa.
Cu gropițele alea...
Chiar are gropițe drăgălașe foc.
Bine.
Mă duc să caut toaleta.
- Îmi pare rău pentru tine și Stephen. - Nu, e în regulă.
Păi, abia vă împăcaserăți.
Da, știu, dar... are absolvirea acum.
Și eu am multe pe cap... E greu de explicat.
Nu mai avea rost, dar am fost amândoi de acord.
Poți spune că n-ai chef să discuți despre asta.
Diana, aici!
Nu, mulțumesc.
- Diana! Salut! - Bună!
Lasă-mă jos!
- Bună! - Bună!
Trebuie să discutăm.
- Nu prea cred. - Ascultă.
Nu credeam că vă despărțiți.
N-o să uite niciodată, clar?
- O să te șantajeze pe veci. - Am vrut să fiu sincer.
Sincer? De ce nu-i zici și lui Bree?
- A fost o decizie tâmpită. - Nu te face că nu erai de față!
Știu că am dat-o în bară. Recunosc.
Crede-mă, regret din suflet, dar lui Bree nici nu-i trece prin cap să ne împăcăm.
Sunt fostul iubit.
Tu încă ești prietena cea mai bună. Care dintre noi e într-o situație mai rea?
Pippa și Wrigley au rezistat cel mai mult.
Bună!
- Despre ce vorbiți? - Despre iubiri sortite eșecului.
Cu excepția Pippei și a lui Wrigley care poate se vor căsători.
Peste zece ani nimeni de aici nu se va mai cunoaște.
E o afirmație cam exagerată.
Facultatea e cea mai neserioasă parte a vieții.
- Crede-mă. - Sper să fie adevărat.
Cum era Bree când era mică?
Incredibil de autoritară.
Pe bune?
Dacă nu-i dădeai ascultare, te obliga.
Credeam că abia deschideam gura.
Da, mă refeream la atunci când ne-am cunoscut.
Ai devenit tăcută mai târziu.
Mă duc să fac pipi.
- Știi că fac față anumitor situații. - Poftim?
Seara trecută, la cămin, ai zis că unii fac față mai bine decât alții.
Bine.
De ce ai spus-o?
Contează ce cred eu?
Nu. Sunt doar curioasă.
Erai înfășurată ca un burrito pe moarte, cu atac de panică.
Mi-am dat cu presupusul.
Mă certasem cu iubitul meu, cu fostul.
A fost o relație foarte intensă.
Bine.
- Relațiile din facultate nu sunt intense? - Ba da, pot fi intense, dar...
Eu nu mă implic în relații, așa că...
- Nu te implici? - În acest moment al vieții mele, nu.
Bine.
Sunt aici câțiva ani, e trecător.
Nu mă apropii de oameni pe care nu-i voi mai vedea după ce plec.
Am mai făcut asta.
- Sunt mai bun prieten decât iubit. - Și ești abstinent?
Nu. Fac sex.
Toți au nevoie de sex.
Dar nu cu fete care chiar simt ceva.
De ce? Vrei să ți-o trag?
Glumesc, relaxează-te.
Sunt relaxată.
Da, se vede.
De ce stai singur în colț?
- Nu stau. - Cum zici tu...
Ești bine?
De ce?
Am multe pe cap. Semestrul a fost ciudat până acum.
Îi dai tu de cap.
Da, știu.
Iar ești cu Molly?
E foarte drăguță.
Da, e superbă.
Aș tăia-o urgent cu ea dacă mi-ai spune.
Dar știai asta, nu?
Vrei să mergem?
Ești genul de om căruia îi plac tăcerile stânjenitoare?
Foarte mult.
Mă întorc imediat.
Ce e?
Îți place Alex?
Ce? Nu, e fratele tău.
- Nu e fratele meu pe bune. - Tot nu!
Să știi că sunt de acord. Nu mi se pare ciudat.
Pippa are dreptate. Ai nevoie de consolare.
E cât se poate de dezinteresat de mine.
- Ba îi interesezi pe toți. - Cum să nu!
Haide, e perfect! Ai nevoie de ceva lejer.
Iar Alex sigur nu-ți va deveni iubit.
- Ești beată. - Nu înseamnă că n-am dreptate.
Am decis că situația e normală și deloc stânjenitoare.
Ba e foarte stânjenitoare.
- Te simți vinovată? - Da.
Dar mai degrabă mă simt vinovată că nu mă simt destul de vinovată.
- Ești foarte drăgălașă. - Mersi. Și tu.
Pippa, jucăm ping-pong cu bere.
- Și tu. Ne mai trebuie un jucător. - Nu-mi place jocul.
Are logică pentru tine, dar nu e important acum.
Du-te acolo! Voi doi împotriva mea și a Pippei.
- Bună! - Bună!
- Diana, fă onorurile. - Bine.
Doamne, nu mă așteptam la asta!
Să nu te sperie! E norocul începătorului.
Fără emoții. De ce ești încordată? Trebuie să te relaxezi.
- Te simți bine? - Da, grozav.
Știi ceva?
O cunoști pe iubita mea. Ai mai întâlnit-o.
- Da? - Da. Lucy Albright.
- Da. - Mersi. Ne mai vedem!
E o jigodie ordinară, nu?
N-ai zis că e iubita ta?
Așa am spus, nu?
Îmi mai dai unul?
Cred că-ți ajunge apa.
Mersi că m-ai invitat.
Cum să nu! Mersi c-ai venit.
Petrecerile frățiilor sunt uneori jalnice.
Nu, a fost o seară de vis.
Baftă!
„Baftă”?
N-a fost grozav.
Vrei să te duci după el, nu?
- Ți-e rușine cu mine? - Oarecum, dar e în regulă.
Vin cu tine.
Bine.
Deci cum...
Scuză-mă!
- Ce e? - Chiar îți place?
- Ești deasupra mea. - Da.
Dar... ai răspuns la un mesaj în timp ce te călăream.
E urgent.
Sigur vrei să fiu aici?
Ascultă, pari o persoană de treabă.
Dar simt că ai nevoie de multă încurajare acum,
iar eu nu sunt tipul potrivit.
Ești cel mai puțin încurajator om.
Ai fost răutăcios cu mine aproape toată noaptea.
Poate că asta cauți.
De ce aș vrea ca cineva să fie rău cu mine?
Nu știu.
Dar tu ai vrut să vii aici.
Poate ar trebui să plec.
Da, înțeleg.
Nu vreau să faci ceva ce nu-ți dorești.
Bine.
Scuze.
- Salut! - Arăți ca dracu'.
Așa mă și simt.
- Ai mâncat 500 de Starburst? - E o glumă între mine și Pippa.
Bine că ești singur semestrul ăsta, să nu te-mpiedic eu să ți-o tragi.
Da.
Unde ai fost? Evan își făcea griji.
Drăguț din partea lui. Am fost în oraș.
- Să-mi limpezesc gândurile. - Aha!
Am vorbit cu mama mea de coșmar. Nicio ameliorare.
- Îmi pare rău. - Nu poți să-nțelegi. Ai tăi sunt normali.
Nu știu ce să zic, dar nu cred că mai merge cu scuza asta.
Sigur viața mea e mai nasoală acum decât a ta.
Da. Ai dreptate, clar.
Cât îți e de greu? Că nu poți fi nesimțit cu mine acum.
E în regulă.
Îți verși tu nervii pe altcineva.
- N-ar fi trebuit să mă duc la Alex. - De ce?
E ciudat. Ați crescut împreună.
Ba nu e! Și, practic, eu te-am forțat să te duci.
- Nu. - Cum a fost?
A fost ciudat.
Nu, a fost bine.
A fost bine. Alex e foarte...
Voiam să spun drăguț, dar nu e chiar așa de drăguț.
E intens, dar e un tip de treabă. A trecut printr-o perioadă grea.
Scuze, n-am vrut să ți-l bag pe gât.
Nu mi l-ai băgat tu. E clar că și eu căutam ceva anume.
Mi-a plăcut când a zis că erai autoritară în copilărie.
Micuța Bree care făcea pe șefa.
Da. Deși e ciudat.
Nu-mi amintesc deloc să fi fost așa.
Dar amintirile sunt atât de fragmentate.
Tu ai impresia că știi cum erai mică?
Da.
Doar pentru că mama ne punea să ne uităm la înregistrări cu familia de Crăciun.
De ce mă sună Stephen?
Nu răspunde!
E foarte supărat din cauza despărțirii și probabil încearcă să-și verse oful.
Și de ce să-și verse oful la mine?
- Pentru că e nebun de legat. - Unde te duci?
Mă duc să-i spun să-mi lase prietenii în pace.
Bine. Mă tot sună.
- Nu răspunde, Bree, da? - Bine.
Te sun mai târziu.
Ce faci? De ce o suni pe Bree?
M-am hotărât să-i zic că ți-ai tras-o cu Evan.
Ce prostie!
- De ce o faci? - Pari supărată.
O să te afecteze și pe tine, da? Evan nu va mai vorbi cu tine.
Mă doare-n cur de Evan.
- Nu te cred. - Bine.
Stephen, te rog, n-o face! Nu te răzbuna pe Bree!
Nu implora.
Știu că ești supărat, bine?
Am spus lucruri nasoale, dar n-am vorbit serios.
- Nu-mi pasă. - Stephen, te rog!
Chiar voiam să meargă de data asta.
Serios! Nu voiam să fiu nevoită să aleg.
Tu m-ai obligat s-o fac.
De asta suntem aici, m-ai pus să aleg între tine și Bree.
- Te-am pus și să ți-o tragi cu Evan? - Stephen, te rog, încă te iubesc!
Te rog!
Asta nu va schimba nimic. Te faci doar de râs.
De ce te porți așa?
Pentru că vreau să te rănesc și nu știu cum s-o fac altfel.
Și Macy?
- Cine? - Îți bați joc de mine? Macy.
Colega ta de cameră, care a intrat cu mașina în copac de beată ce era?
O să le spun tuturor.
- Ce le spui? - Că te culcai cu ea.
Erai în mașină cu ea în noaptea când a murit.
- Lucy, n-am mașină. - Erai în mașina ei.
Nu țin pasul cu ce spui.
Le spun tot ce mi-ai spus tu mie.
- Am floarea pe care i-ai desenat-o. - Floarea desenată?
Tu auzi ce spui?
Vezi cum sună când o spui?
Vezi să nu pari mai nebună decât pari deja!
Nu mă iubești.
Ești disperată ca prietenii tăi să nu afle ce gunoi ești...
Bine!
Bine.
Dacă vrei să-mi faci rău, fă-mi rău mie! Fă... ce vrei!
Găsește altceva cu care să mă ataci sau să mă umilești.
Dar, te rog, n-o amesteca pe Bree! Te implor!
Tocmai asta e, n-am ce altceva să folosesc.
Le poți spune tuturor că am scris eu scrisoarea, bine?
Cui dracu' îi pasă de scrisoare?
Atunci, inventez ceva. Ceva al naibii umilitor.
Tu singură ai spus-o: situațiile noastre nu se pot compara.
N-ai făcut nimic foarte grav. Chiar tu ai zis-o.
Du-te acasă, Lucy. Vreau să discut cu Bree.
N-am fost agresată sexual semestrul trecut.
De fratele Lydiei.
Am zis că m-a agresat căci a agresat pe alta.
Ea n-a avut curaj s-o spună public, și am zis-o eu.
Asta... e destul de nasol.
Da, a fost groaznic!
Le poți spune tuturor că am mințit.
Tuturor.
N-o să le pese dacă o spun eu.
Sunt fostul iubit, normal că te-aș vorbi de rău.
Ar trebui să le-o spui tu.
Bine. O fac eu.
O s-o fac. Bine.
Nu doar câtorva oameni. Trebuie să recunoști în fața tuturor.
Ce să fac, să postez pe Facebook? O să postez. Bine, cum vrei.
Dar, te rog, las-o în pace pe Bree!
- Nu. - Cum adică nu?
O fac chiar acum. Scriu totul. Te rog.
Ar trebui să înregistrezi.
- Poftim? - Da.
Fă-o, altfel îi zic lui Bree că ți-ai tras-o cu Evan. Alege!
Nu pot să fac așa ceva.
Bine.
Stephen.
Stephen, nu!
Bună, sunt Bree. Lăsați un mesaj.
- Bună, Bree, sunt Stephen... - Bine.
Voiam să...
De unde știu că nu-i vei spune oricum lui Bree?
N-ai de unde să știi. Dar ai de ales?
Și ai dreptate, încă nu vreau să stric totul cu Evan.
Dacă le arăți asta, mă vor urî cu toții.
Cred că, în sinea ta, știi că meriți.
Bine.
Stai pe pat.
Și dă-te puțin mai în dreapta.
Toate astea pentru Bree?
N-o pot răni.
Începe!
Mă... simt groaznic.
Nu.
Spune că vrei să-ți ceri scuze. Vorbește clar.
Începe!
Trebuie să-mi cer scuze pentru că am inventat o agresiune sexuală.
Agresiunea sexuală e un termen foarte vag. Să-i spunem viol, da?
Ai mințit despre viol?
Din nou.
Trebuie să-mi cer scuze pentru că am mințit despre un viol.
Voiam să protejez o prietenă.
- Nu. - Stephen.
Ai făcut-o pentru că voiai atenție.
Din nou.
Începe!
Trebuie să-mi cer scuze...
tuturor.
Ce-o să faci cu ea?
Poate nimic.
Sau poate o trimit pe e-mail studenților, în seara asta,
săptămâna viitoare sau la anul.
E reconfortant să știu că o am.
Bună, Bree!
- Bună! - Jur că locul ăsta m-a ținut în viață.
Ar trebui să iau Adderall ca toată lumea.
Ți-am trimis mesaj.
- Scuze, am fost foarte ocupată. - Da, și eu.
Profesorii au fost mult mai exigenți semestrul ăsta.
Tipul mai în vârstă de care ți-am zis spune că e din cauza iernii,
care le strică dispoziția.
Vremea e la fel în fiecare an.
Da, cred că glumea.
Scuză-mă, dar nu vreau să aud despre el. Cred că e foarte greșit ce faci.
N-ar trebui să le spui altora despre asta.
Te culci cu soțul altcuiva.
E scârbos.
SE TRIMITE...
MESAJ TRIMIS
- Bună! - Bună!
Ce mai faci?
Sunt bine.
De fapt, mai rău de-atât nu se poate.
S-a întâmplat ceva?
Da.
Sadie s-ar putea să-și piardă bursa.
Mama n-are cum să plătească, așa că va trebui să se mute înapoi acasă.
Ar putea s-o facă taică-meu.
E taxa pentru un întreg an universitar.
Cam cât e, vreo 50-60 de mii?
Nu, 28.
Nu e mare lucru. Îl sun diseară.
Vorbești de parcă ai face cinste cu prânzul.
E simplu, frate. Ai încredere.
Drace!
Nu știu ce să spun.
Mulțumesc mult!
Dar acum suntem chit.
Da.
Suntem chit.
Era să uit. Am nevoie de cheile de la casă.
- Bună! - Pot să intru?
Sigur.
Știu că mă crezi jalnică.
Nici nu te cunosc.
Nu e nicio problemă dacă mă crezi jalnică.
Trebuie să le cer scuze tuturor.
Am mințit că am fost violată semestrul trecut.
Spune-mi cât de jalnică sunt!
Am făcut-o pentru că voiam atenție.
Ești absolut jalnică.
Așa că am inventat o poveste despre Chris Montgomery,
dar nu s-a întâmplat nimic, de fapt.
Cum altfel?
Voiam ca oamenilor să le pară rău pentru mine.
Ești un nimic.
Așa că fac înregistrarea asta...
Ești un nimic, băga-mi-aș.
Știu.
...ca să spun că îmi pare nespus de rău.
Subtitrarea: Aurelia Costache