M A N T I K O R A
Prevod: Admir Destani (Dartanjan)
Za segment sa zveri,
uklonili smo krv, amputirali noge i ruke.
Leševi ispod su truliji od onih iznad,
svi su nagomilani,
kako bi dali raznolikost glavnoj boji.
Savršeno. -Nekim leševima možeš da otkineš glave
i upotrebiš ih kao oružje protiv zveri. - Odlično.
Uradili smo sve unutrašnje organe.
Leševi su dizajnirani da se pomere i eksplodiraju
kad zver stane na njih.
Pre puta u Hokaido, koji je na severu,
proveli smo noć u riokanu, u planinama.
Hotel sa termalnim kupatilom. Neverovatno je.
Bilo je roditelja sa decom, svi su se kupali goli.
Sve je bilo natprirodno.
Ludilo! Ja nikada nisam videla oca golog.
Upomoć!
Ne mogu da izađem!
Izvucite me odavde, molim vas!
Upomoć! Upomoć!
Ne mogu da izađem!
Upomoć! Ne mogu da otvorim! - Zdravo.
Da li si dobro? Sam si?
Da, sam sam! Pomozite mi, molim vas!
Ne možeš da otvoriš vrata? -Ne mogu!
Probaj sada.
Probao sam hiljadu puta. Pomozite mi, molim vas!
Dobro, smiri se!
Probaću da ih otvorim.
Slušaj, smiri se. Odmakni se od vrata.
Probaću da ih probijem. Udalji se.
Važi? Udalji se.
Jesi li razumeo? Odgovori. Jesi ili nisi? -Jesam.
Probiću ih. Povuci se.
Dođi. Jesi li dobro?
Budi tu.
Ostao si sam? -Da.
Da li često ostaješ sam kod kuće?
Da li si svirao nešto?
Šta si to svirao?
Klavir. -Klavir?
Ništa vam nije.
Budete li u narednih nekoliko sati osetili problem sa disanjem ili plućima,
idite u bolnicu. -Dobro. Hvala.
Završio sam. Odoh ja.
Vidimo se kasnije, šampione. -Vidimo se.
Odmah se vraćam.
Sva sreća pa je komšija bio tu...
Kada smo stigli, samo smo se pobrinuli za dečaka.
Prozori su već bili otvoreni.
Kako se zoveš? -Kristijan.
Ja sam Hulijan.
Odlično sviraš klavir. -Hvala.
Želiš da budeš pijanista?
Ne? Šta želiš da budeš?
Baštovan. -Baštovan?
Da. -Zašto?
Volim biljke.
Imate li biljke ovde?
Ne, kod bake su.
Ti brineš o njima? -Da.
Na koji način?
Zalivam ih, skidam bube, i sviram im klavir.
Sviraš klavir biljkama?
Naravno, biljke osećaju muziku.
Mogu da osete i da li si tužan ili srećan.
Kako to?
Imaju senzor u laticama preko koga sve čuju.
Šta si ti želeo da budeš kao mali? -Ja?
Mnogo toga. Jednom sam želeo da budem tigar.
Tigar? -Da.
Ne možeš da budeš tigar.
Ne mogu? -Ne.
E pa, kao mali, mislio sam da mogu.
Da li znaš da se tigrovi plaše lica?
Lica? -Da.
Lovci stavljaju masku na potiljak
da ih tigrovi ne bi napali otpozadi dok love.
Odakle ti to? -Video sam u dokumentarcu.
Voliš dokumentarce? -Da.
Kristijane, sine!
Šta se desilo? -Zavese su se zapalile, nisam mogao da izađem.
Hvala vam puno.
Najbitnije je da je Kristijan dobro.
Moja majka nije ovde kročila 25 godina.
Rekla sam joj da ga iznajmi,
ali bila je veoma bojažljiva i tvrdoglava.
I onda se ovako nešto desi.
Stanovi propadaju ako se ne koriste. U lošem je stanju.
Ali nisam verovala da ovako nešto može da se desi.
Znate gde smo ako vam nešto zatreba. -Važi, takođe.
Izvinite.
Možete li da isključite muziku?
Dobro veče. -Nagutao sam se dima...
Da li vam je dobro?
EKG je u redu, nema ničeg neuobičajenog.
Izgleda da ste se onesvestili usled anksioznosti.
Napad panike.
Da li se ovo dešavalo ranije?
Ne. -Neprijatno je, ali potpuno bezopasno.
Gubljenje svesti nije redovna pojava, ali ni retka.
Na taj način se mozak brani
kada se suoči sa velikim stresom ili strahom.
Da li prolazite kroz stresan period?
Porodični ili poslovni problemi? -Ne.
Prepisaću vam nešto za anksioznost.
Pomoći će vam da zaspite i kontrolišete anksioznost.
Uzimajte jednu dnevno mesec dana.
U slučaju jake anksioznosti, onda dve.
Ako smatrate zgodnim, popričajte s nekim.
Možda sa psihologom, drugarom ili partnerom.
Komunikacija je bitna.
Stavi ga.
Izvini, samo...
Opusti se.
Ne mogu. -Lezi.
Izvini, možemo da prekinemo na kratko?
Važi, bez brige.
Jesi li dobro? -Ma, jesam. Izvini.
Ne izvinjavaj se, nije ništa strašno.
U čemu je problem?
Hoćeš li da prenoćiš?
Koliko je sati?
Moram na posao za tri sata,
a prvo moram do mene, tako da... -Naravno.
Prvi mi se najviše sviđa. Onaj sa isturenom lobanjom.
To će nam biti polazna osnova, pa ćemo dalje odatle.
Ja bih mu dao oblik lava, da bude veličanstven, znaš?
Sa dužim, reptilskim repom, šiljat na kraju.
Moramo da mislimo na ličnost zveri,
jer je finalni gazda i mora da ostavi utisak.
Počeću sa radom na ovim, i šaljem ti čim završim.
Je l' bi to bilo to? Pređimo na seljane.
Za sporedne likove, stvorili smo bazu od 20 modela.
Ovo je model deteta.
Modifikujući lice, odeću i boju kože,
osmislili smo nekoliko različitih likova.
Ovo su devojke. Njih bi isto uradili.
A ovo su odrasli muškarci. Žene...
Zašto si tako smorena, ljubavi?
Nema nikog.
Hajmo u kafanu da se uroljamo.
Srećan rođendan!
Ne igram igrice. Ne gledam ljude dok igraju.
Ja sam ti kao diler.
Prodajem robu, ali je ne konzumiram. Ozbiljno, ja sam umetnik.
Upijam ono što vidim od vas...
Moja ciljna grupa gejmera nisu maloletni klinci.
Odoh ja. -Ne, ne.
Ozbiljno ideš? -Srećan rođendan. Moram da idem.
Jesi li dobro? -Umoran sam.
Radio sam noću nekoliko dana, nakupilo se.
Dijana, ne mogu da verujem da si došla!
Izvukla sam se. Sve je u redu. -Hvala.
Kupila sam ti nešto. -Nisi trebala. -Rođendan ti je.
Otvori. -Hvala.
Jedan od mojih omiljenih filmova. -Nisam ga gledala. -Nisi?
Daje se sutra u Kinoteci. Ako želiš da ga gledaš na velikom platnu.
Ne verujem da ću sutra biti u stanju.
Kako si? -Sjajno, ali Hulijan ide.
Izvinite, Hulijane, Dajana. Dajana, ovo je Hulijan.
Drago mi je.
Reci mu da ne ide. -Ne idi.
Znaš tu igricu? -Ne.
Ti si kao romb i moraš da sečeš sliku
koja krije golu devojku. Nije ti poznato? -Ne.
Ne mogu da verujem da praviš video igrice a tu ne znaš.
Kunem se da ne znam o čemu govoriš.
Nije to bila video igrica, bio je aparat.
Satima smo pokušavali da vidimo golu devojku.
Sa tvojih osam godina, mogla si da nađeš gole devojke na internetu.
Nije isto.
Uzbuđenje otkrivanja slike je skroz drugačije.
Sandra mi kaže da si modelator stvorenja. -Jesam.
Šta mu to dođe?
Znači da dizajniram stvorenja na kompu.
Stvorenja?
Čudovišta, zveri, čudna stvorenja.
Sve užasne stvari koje možeš da zamisliš.
Ne modeliraš ljude? Gole devojke, recimo.
U stvari, ljudi...
Modeliranje ljudi je najteža stvar na svetu.
Zato što niko ne zna kako vanzemaljac ili čudovište izgledaju,
dok ljude viđamo svakodnevno, time je teže sakriti greške.
Moraš biti izuzetno talentovan da bi modelirao ljude,
a ja smatram da to nisam.
Čime se ti baviš?
Studiram istoriju umetnosti, na daljinu.
Čitam što je više knjiga moguće,
gledam filmove, serije,
al' pre svega, živim.
Hoćeš da igraš?
Ne, ja ću da vas gledam. Zanimljivije je.
Hvala ti što si došao, druže. -Ma, ništa.
Volim te. -I ja tebe. -Ćao, ljudi.
Ćao. -Ćao. -Šta to radiš?
Učinilo mi se da vidim drugara unutra.
Pa, je l' jeste? -Mislim da nije.
Nalazim se sa ortakom. Hoćeš da nam se pridružiš na piću?
Može.
Društvene mreže su makar društvene, ali video igre...
Možeš da igraš na internetu sa drugima. -Da ubijaš ili budeš ubijen.
Nisu sve igre nasilne.
A te koje ti praviš?
Pa sad, one koje ja pravim su dosta nasilne,
ali nisu sve takve. -Baš.
Jednostavno to ne razumem.
Da ne počinjem o nasilju koje igrice podstiču.
To je posebna tema.
Govorim o činu igranja.
Šta je toliko zanimljivo u klanju nekoga u igri?
Silovanja, ubijanja, šta god. U čemu je štos? -Ne znam.
Vidi, igre koje imaju nasilne delove
nisu samo o klanju i ubijanju.
Uvek imaju priču. -Jelte?
Više cenim neopravdano nasilje
od onih koji to pravdaju pričom. To mi se čini poštenijim.
Ako razmisliš o tome, to je kao da gledaš horor.
Znaš da nisam ljubitelj horora.
Ali razumem da je u horor filmu
odnos prema nasilju drugačiji, čak i ako uživaš u njemu.
Zašto? -Zbog perspektive.
Svedočiti nasilju nije isto što i biti počinilac.
Šta imaš protiv igrica? -Zašto ih ti braniš?
Imaš bezbroj života u igricama.
Verujem da budisti smatraju to paklom.
Živeti isti život iznova i iznova.
U igrici možeš da radiš šta god poželiš. -Možeš i u životu.
Ovde i sada, možeš da radiš šta god poželiš.
Možeš da jedeš, pričaš, šetaš, plešeš...
Šta te sprečava?
Pretpostavljam da si u pravu.
Hulijane! -Zdravo.
Kako si? -Dobro. -Odlaziš?
Da, upravo sam završio sastanak sa Alanom.
Pričaćeš mi kasnije o tome. Dijana je navratila.
Rekla mi je da ste se sreli pre neki dan.
Ideš li u centar? -Da, idem kući.
Možda možeš da ga odbaciš. -Naravno.
Izvini za ono od pre neki dan.
Koje? -Razgovor sa Eliasom.
Ume da bude naporan kada to želi.
Bez brige.
Vas dvoje ste par?
Ne znam.
Više mi se sviđalo kada su te stvari bile jasno definisane.
Ili ste par ili niste.
Zabavljate se, verite, i venčate.
Ne znam, možda sam staromodna.
Imaš li devojku?
Ne.
U stvari, nikada nisam imao devojku. -Stvarno?
Mislim na stabilnu vezu, lojalnost,
život zajedno. Nikada to nisam imao.
Zašto se nisi javio pre neki dan u predvorju Kinoteke?
Ne smeta ti da se javim? -Slobodno.
Adela, vozim. Šta je?
Dijana, tvoj otac je pao kada sam ga stavljala u krevet.
Da li je dobro? -Da, izgleda dobro.
Ali ne mogu sama da ga pomerim.
Ne brini. Stižem. Vidimo se uskoro.
Jebote. Izvini.
Ostaviću te ovde. Idem autoputem.
Da dođem s tobom? -Ne.
Snaći ćemo se. Hvala. Navikli smo se.
Hvala ti puno. Nadam se da nije ozbiljno.
Hvala. -Ćao.
Hoćeš li sutra u muzej Prado?
Može.
Ovo mi je prvi puta da sam ušla u sobu Crnih slika.
Nikada nisi bila u Pradu?
Jednom, sa tatom, kao klinka.
Sećam se da smo zajedno hodali
dok nismo stigli do sobe Crnih slika.
Ušao je bez mene, čekala sam ga ispred.
Trajalo je pet minuta, ali se činilo kao večnost.
Zatim je izašao i nastavili smo obilazak.
I nisi se više vraćala, čak ni zbog ispita? -Ne.
Uplašila si se?
Pre me rastužilo. -Zašto?
Tata mi je imao šlog pre dve godine.
Bio je stabilan u početku, ali mu se pogoršalo.
Sada živim s njim. Ima ko mi pomaže,
ali se uglavnom sama staram o njemu.
Čini se da ste bliski.
Jako.
Kako se ti slažeš sa svojima?
Pa...
Izvini. Ne moraš da mi pričaš o svojoj porodici.
Suviše sam radoznala. -Nisi.
Mama je umrla kad sam bio mali.
Žao mi je. -U redu je. Skoro je se i ne sećam.
A otac...
Ne pričam s njim.
Zamolila sam tatinu negovateljicu da bude s njim večeras.
Da li si za piće?
Može.
Sviđaju mi se tvoja čudovišta.
Imaju dubinu. -Kako to misliš?
Ne znam, imaju melanholičan pogled,
kao da brinu zbog nečega.
Ne znam.
Kad god gledam filmove o vanzemaljcima, razmišljam o tome.
O njihovoj svakidašnjici, njihovim brigama.
Ako na žene utiče mesečev ciklus,
kako li je tek onda živeti na planeti sa pet meseca?
Znači, o tome razmišljaš dok gledaš "Avatar"?
Nisam gledala "Avatar", ali te stvari mi privlače pažnju.
Izvinite, imate upaljač?
Hvala.
Šta ćemo?
Nemam pojma. Da đuskamo?
Idem u toalet. -Šta?
Idem u toalet. Čekaj me dole.
Je li to komadić stakla? -Nije.
Lični na drvo. -Nije loše, a?
Stopalo mi je skroz crno.
Pa kad igraš bosonoga. -Udobnije je.
To bi bilo to.
Super sam se provela. -Takođe.
Stvarno lepo igraš. -Kažeš to iznenađeno.
Ne, samo potvrđujem.
Ovo je drugi put da igramo.
Ne laži.
Prvi put nisi uopšte igrao. Samo si me posmatrao.
Bilo bi lepo kada bi se opet videli, ako želiš.
Ja sam za. -Stvarno? -Stvarno.
Mogli bi da izađemo na večeru ili u bioskop.
Odlično.
Odmori. -I ti.
Ovuda, moliću. Došli ste kolima?
Do centra Madrida se stiže za 25 minuta.
Pogledajte ovaj detalj.
Čini sobu prostornijom.
Ova soba je povezana sa balkonom.
Prirodnog svetla ima ceo dan.
Kada bih mogao da se uselim? -Ovog meseca.
Oprostite. Samo momenat.
Halo? -Ćao, kako si?
Dobro. Gledam jedan stan.
Čujemo se onda kasnije.
Da li si htela nešto? -Ne, samo da popričamo.
Da li si za ručak?
Rado, ali moram da budem kod kuće. -Mogu da svratim.
Doneću klopu. Japansku?
Stvarno bi došao? -Naravno.
Zašto bih inače to spominjao?
Pošalji mi adresu i stižem za 30 minuta.
Dobro.
Ćao, Hulijan je.
Otvoreno je.
Ćao. Sačekaj me u dnevnoj sobi ako želiš.
Završiću hranjenje tate.
Zašto toliko daleko od mesta gde sada živiš?
Prvo, bliže je poslu.
Već neko vreme razmišljam...
kako bi bilo lepo da češće idem u kancelariju i viđam Sandru,
i ostale kolege.
To je bitno, da.
A drugo?
Drugo,
godinama već živim u istom stanu i istom kraju.
Želeo sam da se osetim kao da živim u drugom gradu,
a da ne odem iz Madrida.
Ja dobar deo Madrida nisam videla.
Luna park, recimo.
Mrzim luna park. -Kako to?
Kao mali sam se izgubio na jednoj atrakciji.
Tačnije, nisam se izgubio, ušunjao sam se unutra.
Bila je to svemirska atrakcija koja mi se mnogo dopala.
Želeo sam da ostanem unutra zauvek.
Otac me je uvek čekao ispred. Nikada nije išao sa mnom.
I jednom kad sam bio sam,
izašao sam iz autića u pokretu.
Da li ti se tata naljutio?
Moj otac se nikad ne ljuti.
Najviše što pamtim je taj osećaj razočaranja
kada sam shvatio da nije stvarno.
Sve same žice i papir-maše.
To me je rastužilo.
Kao da sam u trenutku odrastao.
Mislim da sam ja u trenutku odrasla
kada sam shvatila da "Videodrom" nije zapravo film koji sam gledala.
A šta si gledala?
Pornić.
Ne verujem ti.
Tata ga je držao u omotu "Videodroma"
jer nije znao da skrišom gledam horore.
A moja mama ne voli Kronenberga.
Stvar je u tome, dok sam ga gledala,
tripovala sam da gledam naučno-fantastični film.
Šokirala sam se kada sam saznala da je sve bilo stvarno,
da zaista možemo to da radimo sa našim telima.
Naučna-fantastika.
Zdravo. -Da li se iseljavate?
Da.
Desilo se na brzinu. Oprezno. Desilo se na brzinu.
Razmišljao sam da mi treba veći prostor za rad,
i našao sam jeftin stan.
Dakle, danas odlazite? -Da. -Baš šteta.
Što?
Ništa, budalaština.
Kristijan je želeo da svira za vas.
Ozbiljno?
Takav je. Osetljiv ja mališan.
Bio je jako uzbuđen. -Mogao bih da dođem jedan dan.
Stvarno? -Naravno. -To bi bilo sjajno.
Odmah odlazite? Samo što se nije vratio sa bazena.
Možda bi želeli da se pozdravite?
Voleo bih, ali sam u žurbi.
Platio sam parking do pet. Znate kako je.
Neću vas više zadržavati.
Pričaćemo uskoro i ugovorićemo sve. -Važi.
Dobro onda. -Ćao.
Srećno sa selidbom. -Hvala.
Hvala na svemu. -Nema na čemu.
Večno sam vam zahvalna.
U redu je.
Jesi li ikada bio u Barseloni?
Da, par puta.
Prisustvovao sam konvencijama, nisam napuštao hotel.
Ne bi želeo da odeš i razgledaš grad?
Ne znam.
Ne volim da putujem.
Ja to obožavam.
Kako se snalaziš sa ocem?
Šta? -Sama brineš o njemu.
Nisam sama.
Da, ali...
Veći deo svog vremena provodiš brinući o njemu.
Izvini, nisam...
Zanima me samo kako se nosiš s tim.
Tata je došao u Madrid nakon razvoda sa mamom.
Pre pet godina.
Ja sam ostala u Barseloni i započela studije.
Ali...
Nije mi se sviđao moj život tamo.
Tamo sam oduvek živela,
ali iznenada sam se osetila...
kao bosa po trnju, kao da nešto nedostaje.
Tata je imao moždani udar i došla sam da se staram o njemu.
U početku je bilo privremeno, ali...
jednog dana sam zatekla sebe kako stojim usred ničega
sa osobom koju najviše volim
i sve je bilo u redu.
Sve je u redu.
Savršeno je, Hulijane.
Potpuno je zastrašujuće.
Hvala.
Da li sam te probudila? -Ne, večerao sam.
Mogu da uđem? -Naravno.
Je l' sve u redu?
Da, posvađala sam se sa Eliasom i nisam znala gde da odem.
Naravno, ne brini. Nisam ništa radio.
Jesi li večerala? -Jesam.
I, šta se desilo?
Zvao me je da se vidimo, sav ljubazan.
Pili smo pivo i započeli škakljivu temu.
Želeo je da razjasni stvari, pošto sam rekla da neći izlaziti,
ali sam na kraju izašla.
Kada smo se videli, rekla sam mu da sam bila s tobom. Izljubomorisao je.
Mada, naravno, nije to hteo da prizna.
Znaš li šta mi smeta?
Umesto da se naljuti ili da me optuži da lažem, on me pita:
"Jesi li dobro?"
Nije me to iskreno pitao. Već preko one stvari.
Što u prevodu znači:
"Ti nisi dobro, ja sam dobro, zato znam da ti nisi dobro."
Sranje. Imam ga. Imam ga.
Zamalo. -Ne! Sranje.
Dobro, ostaviću te sada samog.
Ne, daleko si od kuće. Možeš da prespavaš.
Ne bih da smetam. -Taman posla.
Dobro. Spavaću ovde.
Na kauču? Ne.
Ja ću na kauču, ti ćeš spavati u mojoj sobi.
Hvala.
Možeš da spavaš sa mnom.
Od tebe zavisi, ako želiš društvo. -Ne, meni je dobro.
Nego da ti ne spavaš na kauču.
Jok, kauč je u redu.
Imaš li neku majicu?
Naravno.
Izvoli.
Hvala.
Odmori. Laku noć.
Laku noć.
Dođi.
Budi nežan, molim te.
Sačekaj. Izvini.
Adela, šta je bilo?
Da, šta se desilo?
Otac mi je upravo umro.
Žao mi je.
Trebalo je da budem uz njega.
Nisi mogla da znaš.
Sandra, šta ima? Kako si?
Da, znam.
Zato te i zovem.
Sigurno je u velikoj gužvi, ne želim da smetam.
Znaš li gde će se održati sahrana?
Dobro, hvala.
Strašno mi je žao.
Ja sam ta kojoj je žao.
Ne idi, molim te.
Ne želim da idem kući.
Možemo kod mene.
Ne, želim da odem iz Madrida.
Ne ostaje mi se ovde sa majkom i očuhom.
Ne želim da budem s njima.
Ne želim da gledam mamu kako potajno posprema tatine stvari.
Ne mogu.
Ne moraš da budeš u Madridu ako to ne želiš.
Možeš da odeš gde ti se prohte.
Ide mi se u tatino selo.
Oprostite, promena plana.
Idemo do stanice Atoča.
Žao mi je zbog tvog oca.
Moja majka sada živi ovde,
ali dolazim s dečkom leti na mesec dana.
Zadržali smo stare biljke. Sve je kako je bilo.
Izvini.
Jesi li dobro?
Ne mogu da dišem.
Šta ti je?
Plašiš me.
Mislim da imam napad anksioznosti.
Jesi li ga imao ranije?
Da.
Uzimaš li lekove?
Da. -Dobro.
Imaš ih sa sobom?
Ne, u Madridu su.
Hulijane.
Zatvori oči. -Ne. -Da.
Veruj mi. Bićeš u redu. -Ne mogu...
Veruj mi, važi?
Diši. Diši.
Užasno se bojim.
Čega?
Umiranja.
Umiranje nije tako lako.
Ostani sa mnom, molim te.
Hulijan? -Da, ja sam.
Ja sam Raul Blasko, šef ljudskih resursa u KoboGejmsu.
Želeli bismo da razgovaramo sa vama sutra ujutru.
Je li sve u redu? -Jeste.
Novi projekti lepo napreduju
i želimo da definišemo vašu ulogu u njima.
Preferiramo da to uradimo unapred.
Obično o ovakvim stvarima razgovaram sa Oskarom ili Sandrom.
Firma je odlučila da sada postupi na ovaj način.
Zbog vas, da složimo sve kockice.
Da zakažemo sastanak za sutra u deset? -Odlično.
Odlično. Vidimo se sutra. -Vidimo se.
Zdravo. -Dobro jutro. -Kako ste? -Dobro.
Imam sastanak sa Raulom iz ljudskih resursa.
Čekaju vas u maloj sobi. -Dobro.
Sandra.
Zdravo, Hulijane. -Zdravo. -Kako si?
Dobro, vi? -Zauzeti poslom, na sreću.
Hoćeš kafu, vodu?
Ništa. Hvala.
Pre nego što ti saopštimo razlog sastanka,
želim da ti kažem da te smatram
jednim od najtalentovanijih profesionalaca u ovoj firmi.
Hvala.
Raul mi je spomenuo da želite da precizirate moju ulogu u 2020 projektima.
Tačno. Zbog toga smo ovde.
Želimo da znaš da ćemo se mi, iz produkcijske kuće,
pozabaviti ovim problemom krajnje diskretno.
Kakvim problemom?
Naš marketing tim želi da postavimo "iza scene"
na firminim društvenim mrežama.
Pregledali smo svačiji radni materijal,
i kada smo došli do tvog računara, našli smo jedan lični projekat.
Kao što znaš, računar na kojem radiš pripada firmi.
Sav tvoj rad se prati i čuva na firminom serveru.
I moji eksterni hard diskovi?
Nismo ulazili u tvoje eksterne diskove.
Imamo pristup svemu što radiš na softveru za modeling.
Mi to snimamo i čuvamo.
To stoji u tvom ugovoru, Hulijane.
Mi iz KoboGejmsa ne damo da se naše ime i softver
koriste za izradu materijala koji nije vezan za firmu.
Obezbeđenje će te otpratiti do kuće i uzeti računar.
Zovem te čitavo jutro, ne javljaš se.
Hteo sam da odem do grada i kupim stripove.
Izašao je novi strip Džundži Itoa.
Mislio sam da uzmem japansku klopu i svratim do tebe.
Zovi me kada ti se ukaže prilika i pričaćemo.
Ljubim.
Voliš jegulju?
Poslednji put kada smo jeli japansku spomenula si da nešto ne voliš,
ali ne sećam se šta.
Čisto da znam da ne uzimam jegulju. Javi mi, u redu?
Ljubim.
Zdravo.
Ćao.
Mogu da uđem? Doneo sam klopu.
Učim.
Jesi li jela?
Užinala sam malo.
Moraš nešto da jedeš, zar ne?
Uzeo sam dve porcije sušija.
Nisu imali morskog ježa, nije sezona, stalno to zaboravljam.
Nisam uzeo ni jegulju. Nisam znao da li to jedeš.
Zovem te čitavo jutro.
Zabrinuo sam se jer se ne javljaš.
Zovem celo jutro, znaš? -Da.
Učila sam i nisam imala mobilni.
Imaš dosta da učiš? -Da.
Jedimo na brzaka i brišem. Neću da te remetim.
Dokle si stigla?
Šta? -Sa učenjem.
A, pa čitala sam o Alfonsu Ponse de Leonu.
Nikad čuo.
Slikar sa početka dvadesetog veka.
Naslikao je autoportret
kako ispada kroz šoferšajbnu automobila.
Poginuo je na istovetan način te iste godine.
Šta ti je?
Videla sam crtež tog dečaka.
Nikada nisam nikoga povredio.
Crtež nije stvaran.
Ali ja jesam.
Ne mogu da budem s tobom.
Trebalo bi da odeš.
Molim te.
Ne ostavljaj me, molim te.
Molim te! -Žao mi je.
Gadiš mi se.
Odlazi.
Da?
Kristijane?
Ko je to? -Ovde Hulijan.
Ćao.
Sećaš me se, zar ne?
Da.
Da li ti je mama kod kuće?
Radi.
Kada se vraća?
U pet.
A da, jeste.
Bio sam tu u kraju, i hteo sam da vam se javim.
Nismo se oprostili.
Ali ona se neće uskoro vratiti.
Tvoja mama mi je rekla da si se popravio na klaviru. Je l' to istina?
Da.
Da se popnem gore i slušam kako vežbaš dok je čekamo?
Stvar je... -Ako ne želiš, to je u redu.
Želim.
Zabranjeno mi je da puštam ljude kad nje nema.
Jasno.
Ali spomenula mi je da želiš da sviraš za mene.
Ili je to bila tajna? Da li sam se izlajao?
Ili je tvoja mama slagala?
Istina je.
Ako je to rekla, neće zameriti da uđem.
Objasniću joj sve kada se vrati sa posla. Šta kažeš?
Dobro.
Ćao, Kristijane.
Da li mi se čini ili si porastao? -Za jedan centimetar.
Da li se neko uselio u moj stan? -Mislim da nije niko.
Nemam tako vrh komšije kao tebe sada.
Baš je smor.
Voleo sam da slušam dok vežbaš.
Sećaš se kad je izbio požar?
Tog dana sam bio veoma uplašen.
Ne volim to da govorim ljudima jer...
Sramota me je, ali tebi mogu da kažem.
Ti si moj drug.
Imaš li puno drugova? -Prave drugove, samo dva.
Sa mnom imaš tri.
Znaš li šta je najvažnija stvar u drugarstvu?
Šta? -Poverenje.
Da možeš da imaš tajne sa drugovima.
Možemo da imamo tajne, zar ne?
Tajne najboljih drugova. Naše tajne.
Nešto sam razmišljao...
Ceo dan sam napolju, umirem od gladi. Može topla čokolada?
Važi.
Možeš da mi pokažeš gde stoji? -Da. -Hajde da napravimo.
Evo mleka.
Ovde su čaše, a ovde kakao.
Hajde da se dogovorimo. Ja ću sve spremiti...
ti se skoncentriši.
Čuo sam da se pijanisti koncentrišu pre koncerta.
Dobro. -Važi?
Spremno je!
Čoveče.
Moraću da odem pre nego što tvoja mama dođe.
Imam neke obaveze, zaboravio sam.
E, majku mu...
Ali ako hoćeš, slušaću te dok sviraš,
pa ću da odem. Šta kažeš?
Najbolje da ništa ne kažemo tvojoj mami,
jer će se naljutiti što nisam stigao da joj objasnim.
To će biti naša tajna, važi?
Najboljih drugova.
Obećaj da će ostati među nama. -Dobro.
Dobro, pokaži mi šta si naučio.
Da te odvedem u krevet?
Zdravo, Hulijane. Ja sam Karolina Onte.
Ja sam šef hirurgije bolnice San Gabrijel,
gde se sada nalazite.
Možda se osećate pomalo konfuzno.
To je zbog lekova protiv bolova.
Pre dve nedelje, skočili ste kroz prozor
i pretrpeli teške povrede.
Najozbiljnija je povreda kičme,
usled čega je oštećena kičmena moždina.
Ako ne osećate udove, to je zbog toga.
Tokom ovih nedelja,
izveli smo nekoliko operacija na kičmi i mozgu,
i neophodno je još. Zato smo vas smestili naglavce.
Jedna osoba je bila uz vas sve ovo vreme.
Uđite, molim vas.
Ostaviću vas same.
Ćao.
Pričala sam sa Sandrom preko Zuma.
Šalje ti pozdrave.
Preporučila mi je horor film.
Radi se o čoveku koji ode na put,
i kada se vrati kući,
otkrije vrata koja pre nisu bila tu.
I pita svoju porodicu, svi je se sećaju sem njega.
Rekla sam joj da ne otkriva previše jer želim da ga gledam s tobom.
Kosa ti je porasla.
Skratiću je sutra.