Naktis.
Tamsos skraistė, po kuria slepiasi daugiau nei pusė mūsų planetos gyvūnų.
Iki šiol filmavimo įranga leido mums tik trumpam dirstelėti į jų gyvenimus.
Tačiau dėl naujos kartos technologijų,
naktį galime matyti taip pat aiškiai kaip ir dieną.
Su vaizdo kameromis, šimtus kartų jautresnėmis už žmogaus akį,
nakties grožis mums atsiskleidžia...
spalvotai.
Nematyti gamtovaizdžiai.
Keisti, naktimis atgyjantys padarai.
Neregėta elgsena.
Dabar mums atsivėrė gyvūnų gyvenimas
paskutiniame tikrame laukinės gamtos prieglobstyje.
Naktyje.
Žiema Arktyje.
Dieną saulė čia vos pakyla.
TEKSTĄ SKAITO TOMAS HIDLSTONAS
Ir labai greit nusileis.
Šis sustingęs pasaulis panyra į tamsą daugiau nei mėnesiui.
Vienam Arkties gyventojui tai - didelių pokyčių metas.
Ši baltoji lokienė susilaukė dvynukų.
Dvejus metus ji jais rūpinsis,
mokys juos visų išgyvenimo įgūdžių.
Jie visur ją sekioja.
Nelengva užduotis.
Labai daug ko dar teks išmokti.
Žiemos pradžioje maisto čia taip mažai,
jog lokienės mamos kasdien gali netekti po kilogramą svorio.
Nusilpusi ir alkana,
ji turės rūpintis savo jauniklių saugumu dar daug šaltų naktų.
Šis iššūkis bus jai didžiausias.
Ši šeima - ne viena tokia.
Kiti išalkę lokiai renkasi į Arkties vandenyno pakrantę.
Jie laukia, kol oro temperatūra nukris
ir užšals vanduo.
Tuomet jie eis šiuo ledu medžioti ruonių -
gyvybiškai svarbaus maisto išbadėjusiems lokiams.
Tačiau laukiant šalčių,
mamai su jaunikliais
ir kitiems lokiams teks sukaupt kantrybę.
Gilėjant arktinei žiemai,
naktys ilgėja.
Ir šis šalčio sukaustytas kraštovaizdis keičiasi.
Filmuojant tik mėnulio šviesoje,
šios naktinio matymo kameros užfiksuoja šį ledo pasaulį
kaip niekad anksčiau.
Ir suteikia galimybę dirstelėti
į baltųjų lokių gyvenimą po žvaigždėtu dangumi.
Šiąnakt pirmasis mamos lokienės darbas - pažindyti išalkusius lokiukus.
Jos pienas - virš 30 proc. riebumo...
padeda jaunikliams sukaupti poodinių riebalų sluoksnį, kad išgyventų žiemą.
Paskui - švaros valandėlė.
Baltieji lokiai valo savo tankų kailį voliodamiesi sniege.
Jaunikliai mėgdžioja mamą.
Nuo nuolatinių sniego vonių jų kailis tampa itin atsparus šalčiui.
Šiąnakt jiems prireiks šilumos.
Arktinę žiemą
audra kyla be įspėjimo.
Mažiems jaunikliams tokios pūgos - mirtinai pavojingos.
Baltieji lokiai - ne vieninteliai gyvūnai,
nemiegantys šaltomis žiemos naktimis.
Snieguotuose miškuose, esančiuose ties Arkties poliaračio riba,
mėnesienoje pasirodo ne ką silpnesnis padarėlis.
Baltasis kiškis.
Vengdami plėšrūnų, jie išlenda naktimis.
Prasidėjus žiemai, jų rudas kailiukas virsta baltu.
Tobula maskuotė.
Šis jaunas patinėlis mėgaujasi naktipiečiais.
Aplink mažėjant maistui, jis privalo ėsti, kol gali.
Tačiau jis nėra vienintelis išalkęs kiškis šioje teritorijoje.
Varžovai turi būti išvyti.
Varžymasis dėl maisto ir patelių būna gana nuožmus.
Taip lakstydami jie gali išvystyti 40 km/val. greitį.
Tačiau varžovui nepasitraukus...
metas nusimesti pirštines.
Dauguma smūgių - netaiklūs.
Svarbiausia, kuris atrodo stipresnis.
Šiąnakt jis nugalėjo.
Taip mūsų naktinis čempionas
gavo gerą progą sėkmingai išgyventi artėjančiomis žiemos naktimis.
O štai pakrantėje
baltoji lokienė ir jos lokiukai spiečiasi į krūvą,
nes šąla.
Žiemos naktimis poliarinis ciklonas, pučiantis nuo vandenyno,
gali atnešti šaltį iki minus 50 laipsnių.
Baltųjų lokių jaunikliai neatsparūs itin stipriam šalčiui.
Pirmąją žiemą išgyvena tik kas antras jauniklis.
Bet naktinio matymo kameros parodė, kokį sprendimą sugalvojo jų mama.
Ji kasa.
Iš lėto kasa slėptuvę
sau ir lokiukams, kurioje visi pasislėps nuo audros.
Baltųjų lokių šeimos tokiose slėptuvėse
gali išbūti iki keturių naktų.
Tai - vienintelis būdas lokienei išsaugoti savo brangius jauniklius.
Šeima turi slėptis...
kol nurims audra.
Audra nurimo.
Ir pakilusi šeima išvysta, kokius pokyčius atnešė vėjas.
Ten, kur buvo vandenynas,
dabar plyti ledas.
Kiek tik akys užmato.
Mama pirmą sykį vedasi jauniklius ant ledo.
Prasideda naujas jų gyvenimo etapas.
Artėjančiomis savaitėmis
ji mokys juos, kaip išgyventi šiame šalčio sukaustytam krašte
arktinę žiemą.
Ji - ne vienintelė baltoji lokienė,
tamsoje tyrinėjanti šią užšalusią teritoriją.
Toli, ant užšalusio vandenyno,
kita mama susidūrė su didesniais auklėjimo iššūkiais.
Sulaukę ketverių metų, jos jaunikliai jau beveik suaugę.
Išdykę paaugliai.
Naktinio matymo kameros nufilmavo kai ką neįprasto.
Naktinį jauniklių pasipliuškenimą.
Jie jau puikiai moka plaukioti.
Bet, būnant tokio amžiaus, sunkiausia - išmokti išlipti.
Pirmasis lokiukas įveikė šią užduotį.
Tačiau jo broliui...
kur kas sunkiau.
Pagaliau.
Gerai, kad niekas nematė.
Net tokius ūgtelėjusius jauniklius mama dar turi saugoti.
Sulaukę ketverių, jie jau ima bandyti ribas.
O jei šalia pasitaiko stambūs patinai, šie bandymai gali būt pavojingi.
Dar kažkiek laiko ji laikys juos šalia.
Ilgą ir tamsią žiemą
dangaus skliautas virš šio užšalusio pasaulio
tampa fonu magiškiausiam šviesų koncertui Žemėje.
Poliarinei pašvaistei.
Energija, išsiskyrusi saulės audrų metu
ir susidūrusi su mūsų atmosfera, suformuoja šviesos kaspinus
virš šimto kilometrų aukščio.
Jie šviečia ir dieną, ir naktį.
Tačiau mes galime matyti juos tik tamsoje.
Žiemai baigiantis
tamsa ima pamažu trauktis.
Saulė trumpam iškyla virš horizonto
pirmą kartą po daugelio savaičių.
Pirmomis prieblandos valandomis
mama su vyresniais lokiukais ateina į užšalusią ledynų įlanką.
Kol mama eina medžioti ruonių...
keturmečiai gali pažaisti.
Tačiau neilgam.
Įlankoje pasirodo vienišas lokys.
Vieniši baltieji lokiai gali būti labai agresyvūs.
Bet lokiukai - smalsūs.
Artintis prie nepažįstamojo - rizikinga.
Kova gali baigtis rimtais sužalojimais.
Tačiau neilgai trukus paaiškėja,
jog agresija staiga virsta žaidimu.
Paaiškėja, kad tai - ne lokys, o jauna patelė.
Ir ši kova - romantiškas žaidimas.
Baltųjų lokių kova - be taisyklių.
Toks švelnus elgesys anksčiau pastebėtas itin retai.
Jaunikliams greit užaugus,
jų mamos pareiga - beveik atlikta.
Pastaruosius ketverius savo gyvenimo metus ji skyrė jų auginimui.
Netrukus šie išdykėliai ją paliks.
Kitais metais šie jauni lokiai
turės vieni išgyventi ilgas ir šaltas žiemos naktis.
- Pasiruošęs? - Taip.
Baltųjų lokių filmavimas naktimis tapo dideliu išbandymu komandai.
Ir kai pirmą naktį kilo poliarinė audra,
visi iškart suprato, su kokiais iššūkiais jie susidurs
artėjančiomis tamsos savaitėmis.
Šiuo metu čia - 30 laipsnių šalčio.
Manau, mūsų kameros ir įranga...
STIUARTAS TRAUELAS OPERATORIUS
...dabar veikia maksimaliai, ties riba.
Taigi, mūsų laukia ilga kelionė namo.
Siaučiant pūgai,
tik navigacinė įranga rodė jiems kelią į stovyklą.
Kitą naktį lokių paieškos taip pat nepavyko
dėl Arkties gamtos sąlygų.
Pasiruošęs!
Įstrigom lede. Aplink - paviršinis vanduo.
Ten, kur gėlas vanduo teka iš žemyno į vandenyną,
ledas gali imti tirpti, virsdamas sniego mase.
Komanda įstrigo.
Besistengdami ištrūkti, jie tik smigo gilyn.
Išties sunkiausios filmavimo sąlygos, kokias tik esu patyręs.
Labai blogas oras ir nė vieno baltojo lokio.
Ir tai dar ne pats blogiausias dalykas.
Vandenyno ledo plokštė, ant kurios medžiojo lokiai,
staiga atplyšo ir dingo.
Nupūsta tolyn nuo kranto, plokštė su savimi kartu nusinešė ir lokius.
Net pačiu šalčiausiu žiemos metu
vandenyno ledas mažėja.
Klimato kaita kelia pavojų baltiesiems lokiams.
Praėjus trims savaitėms nuo filmavimo pradžios,
komandai žūtbūt reikėjo nors vienos pergalės.
Ir viltis sužibo pačioje netikėčiausioje vietoje.
Šiandien mes ieškojom lokių,
bet panašu, kad lokiai ieškojo mūsų.
Nuėjo tiesiai mūsų tualeto link.
Matosi lokių dantų
ir letenų nagų žymės.
Gali nejuokais išgąsdinti tave tupintį.
Kitą naktį įsibrovėlis buvo sučiuptas nusikaltimo vietoje.
Laimei, tualetas tuo metu nebuvo užimtas.
Pasirodžius lokiams, komandos nuotaikos ėmė giedrėti.
Netrukus jų milžiniškos pastangos atsipirko.
20-tą dieną pagaliau nufilmavome lokius.
Ir ne vieną.
ROBINAS DIMBLBIS PRODIUSERIO PADĖJĖJAS
Patelę su dviem jaunikliais.
Pagaliau.
Dieve mano. Kokie jie gražūs, žmogau.
Po sudėtingų arktinių nuotykių,
komandai galiausiai pavyko nufilmuoti unikalius
baltųjų lokių mėnesienoje kadrus.
Ir atskleisti arktinės nakties paslaptis.
Išvertė Egidija Tučkuvienė