הלילה.
עולם אפלולי שמסתיר יותר ממחצית מהחיות בכוכב שלנו.
עד כה, מצלמות סיפקו רק הצצה לחייהן.
אבל בעזרת טכנולוגיה של הדור הבא,
אנחנו יכולים לראות את הלילה בבהירות של אור יום.
עם מצלמות רגישות פי 100 מהעין האנושית...
אנחנו יכולים לראות כעת את יופיו של הלילה...
בצבע.
נופים זרים.
יצורים מוזרים שהחשכה מעוררת לחיים.
התנהגויות שטרם נראו.
כעת אנחנו יכולים לעקוב אחרי חייהן של החיות
בשממה האמיתית האחרונה של כדור הארץ.
הלילה.
חורף באזור הארקטי.
בשעות היום, השמש בקושי זורחת.
- קריינות: טום הידלסטון -
ובקרוב היא תשקע,
ותכניס את העולם הקפוא הזה לחשכה של יותר מחודש.
ובשביל תושב ארקטי אחד, זאת תקופה של שינוי גדול.
לדובת הקוטב הזו יש תאומים.
היא תטפל בהם במשך שנתיים,
תלמד אותם את כל הכישורים שדרושים להם כדי לשרוד.
הם הולכים אחריה לכל מקום.
לא משימה קלה.
יש הרבה מה ללמוד.
בתחילת החורף, המזון כה מועט
עד שדובות חורף אימהות מאבדות כק"ג ביום.
כשהיא חלשה ורעבה,
לשמור על ביטחונם של גוריה בלילות הקפואים הצפויים להם
יהיה האתגר הגדול ביותר שלה.
והמשפחה הזאת לא לבד.
לאורך קו החוף הארקטי, מתכנסים דובים רעבים נוספים.
הם מחכים שהטמפרטורות יצנחו כל כך
עד שאפילו הים יקפא.
אז הם ייצאו לקרח הים כדי לצוד כלבי ים,
מקור מזון חיוני עבור הדובים המורעבים.
אבל עד שיגיע הקיפאון הגדול,
האימא והגורים שלה,
וכל שאר הדובים, חייבים לשחק במשחק המתנה.
בזמן שהחורף הארקטי מתקרב...
הלילות מתארכים.
והנוף הקפוא משתנה.
כשהן מצלמות בעזרת אור הירח בלבד...
מצלמות המותאמות לתאורה חלשה מתעדות את העולם הקפוא הזה
כפי שלא תועד מעולם.
הן מספקות הצצה אינטימית
לחיים של דובי קוטב מתחת לכוכבים.
הלילה, המשימה הראשונה של האימא היא להניק את הגורים הרעבים שלה.
החלב שלה מכיל יותר מ-30 אחוז שומן...
מה שעוזר לגורים לפתח את שכבת השומן העבה שהם זקוקים לה כדי לשרוד את החורף.
כעת, הגיע הזמן לניקוי חצות.
התגלגלות בשלג זאת הדרך של דובי הקוטב לשטוף את פרוותם העבה.
הגורים מחקים את אימא שלהם.
אמבטיית שלג סדירה שומרת על הבידוד של הפרוות שלהם.
והלילה, הם יזדקקו לכל החום שיצליחו להשיג.
בחורף הארקטי,
סערות יכולות להכות ללא אזהרה.
ועבור גורים צעירים, הסערות האלה עלולות להיות קטלניות.
אבל דובי הקוטב הם לא החיות היחידות
שפעילות בלילות החורף הקפואים.
ביערות המושלגים בשיפולי החוג הארקטי,
יצור קטן וקשוח לא פחות מגיח באור הירח.
ארנבת ההרים.
כדי לחמוק מטורפים, הן יוצאות החוצה רק אחרי רדת החשכה.
עם תחילת החורף, הפרווה שלהן משתנה מחומה ללבנה.
ההסוואה המושלמת.
הזכר הצעיר הזה נהנה מנשנוש חצות.
כאשר כמות המזון בסביבה מוגבלת, הוא חייב לאכול כל זמן שהוא יכול.
אבל הוא לא הארנב הרעב היחיד כאן.
הוא חייב לגרש את היריבים.
התחרות על מזון ובנות זוג יכולה להיות פראית.
המרדפים שלהם יכולים להגיע למהירות של 40 קמ"ש.
אבל כשהיריב שלו מסרב לסגת...
הוא מסיר את הכפפות.
כמה חבטות פוגעות במטרה.
מה שמכריע הוא מי נראה קשוח יותר.
הלילה, הוא המנצח.
מה שמזכה את האלוף הלילי
בסיכוי הטוב ביותר לשרוד את לילות החורף הארוכים.
בקו החוף,
דובת הקוטב והדובים שלה רובצים
בשעה שהטמפרטורות צונחות.
במהלך לילות החורף, ציקלונים ארקטיים מגיעים מהים
עם רוח מקפיאה של מינוס 50 מעלות צלזיוס.
גורים של גורי קוטב פגיעים לקור הקיצוני.
רק אחד משניים שורד את החורף הראשון.
אבל מצלמות הלילה מראות שלאימא יש פתרון יצירתי.
היא חופרת.
יוצרת באיטיות מחסה
שבו הגורים שלה ימצאו מקלט מהסערה.
משפחות של דובי קוטב יכולות להעביר עד ארבעה לילות
כשהם מסתתרים בתוך מאורות כמו זאת.
זאת הדרך היחידה שמאפשרת לאימהות להשאיר את הגורים היקרים שלהן בחיים.
המשפחה חייבת להסתתר...
עד שסופת השלג תחלוף.
הסערה שככה.
המשפחה מגיחה החוצה ומגלה שהרוחות הביאו איתן שינוי גדול.
במקום שבו היה פעם אוקיינוס,
יש כעת קרח.
עד קצה האופק.
האימא מובילה את גוריה לעבר קרח הים בפעם הראשונה.
כדי להתחיל את הפרק הבא של חייהם.
בשבועות הבאים,
היא תלמד אותם איך לשרוד בנוף הקפוא הזה
במהלך החורף הארקטי הארוך.
אבל היא לא האימא דובה היחידה
שמסיירת בנוף הקפוא הזה בחשכה.
הרחק על קרח הים,
אימא אחרת מתמודדת עם אתגרי הורות גדולים יותר.
בגיל ארבע, הגורים שלה כבר כמעט בוגרים.
בני עשרה שובבים.
מצלמות המותאמות לתאורה חלשה מתעדות משהו יוצא דופן.
הגורים יוצאים לשחייה לילית.
הם כבר שחיינים מעולים.
אבל בגיל הזה, החלק הקשה הוא ללמוד איך לצאת החוצה.
הגור הראשון יודע איך לעשות את זה.
אבל עבור אח שלו...
זה אתגר גדול יותר.
סוף סוף.
לפחות אף אחד לא ראה.
גם כשהגורים כה גדולים, האימא חייבת לעמוד על המשמר.
בגיל ארבע, הם בוחנים את הגבולות שלהם.
וכשיש זכרים גדולים בסביבה, זה עלול להיות מסוכן.
היא תצטרך להשאיר אותם קרובים אליה בלילות הבאים.
במהלך כל החורף הארוך והחשוך,
שמי הלילה מעל לעולם הקפוא הזה
הופכים לתפאורה של מיצג האורות הקסום ביותר בכדור הארץ.
הזוהר הצפוני.
אנרגיה מסערות סולאריות
מתנגשת עם האטמוספירה שלנו כדי ליצור רצועות אור...
בגובה של יותר מ-100 ק"מ.
הן בוהקות ביום ובלילה.
אבל אפשר לראות אותן רק בשמי הלילה האפלים.
בשלהי החורף,
החשכה מתחילה לסגת.
והשמש זורחת לזמן קצר מעל לאופק
בפעם הראשונה מזה שבועות.
בשעות הראשונות של הדמדומים,
האימא וגוריה הבוגרים יותר מגיעים למפרץ קפוא מכוסה קרח.
בזמן שהאימא יוצאת לצוד כלבי ים...
בני הארבע יכולים לשחק.
אבל לא למשך זמן רב.
במפרץ משוטט גם דוב בודד.
דובי קוטב בודדים עלולים להיות תוקפניים מאוד.
אבל הגורים סקרנים.
להתקרב לזר זה מסוכן.
קרב עלול להוביל לפציעה חמורה.
אבל אז, מה שנראה כמו תוקפנות...
הופך לפתע לשובבני יותר.
מתברר שהזר הוא נקבה צעירה.
זאת בסך הכול התאבקות רומנטית.
התגוששות חברותית של דובי קוטב.
התנהגות חברתית כה עדינה כמעט לא נראתה בעבר.
כשהגורים שלה גדלים במהירות,
עבודתה של האימא הזאת כמעט תמה.
היא הקדישה את ארבע השנים האחרונות של חייה לטיפול בהם.
בימים הקרובים, הגורים השובבים שלה יעזבו אותה.
ובשנה הבאה, הדובים הצעירים האלה
יתמודדו עם לילות החורף הארוכים והחשוכים לבדם.
- כדור הארץ בלילה מצולם בחושך -
מוכן? -כן.
צילום דובי קוטב בלילה יעמיד את הצוות במבחן קשה.
וכאשר סערה ארקטית הכתה בלילה הראשון,
הם הבינו אילו אתגרים מצפים להם
בשבועות החשוכים הבאים.
בסביבות מינוס 30 בחוץ עכשיו.
ואני חושב שאנחנו מגלים את הגבולות...
- סטיוארט טרוול צלם -
של מה שהמצלמות והציוד מסוגלים להתמודד איתו.
מצפה לנו נסיעה ארוכה הביתה, עם זה.
- רובין -
בשעה שהסערה רודפת אחריהם כל הדרך,
הם נאלצו להסתמך על מכשירי הג'י-פי-אס כדי למצוא את הדרך חזרה למחסה.
בלילה הבא, החיפוש אחרי הדובים הופסק שוב
בגלל התנאים הארקטיים.
מוכן!
אנחנו תקועים בקרח. אנחנו מוקפים במים.
במקום שבו מים מתוקים זורמים מהיבשה לקרח הים,
קרח הים נמס והופך לתערובת של בוץ וקרח.
הצוות נלכד.
כל תנועה גרמה להם לשקוע עמוק יותר, קרוב יותר לאוקיינוס שמתחת.
אלה בהחלט הצילומים הכי קשים שנטלתי בהם חלק.
יש רק מזג אוויר גרוע ואין דובי קוטב.
והמצב עמד להחמיר.
בן לילה, קרח הים, שהדובים זקוקים לו כדי לצוד עליו,
התנתק לפתע ונעלם.
הוא נסחף, הרחק מהחוף, ולקח איתו את דובי הקוטב.
אפילו בשיא הכפור של החורף,
קרח הים כאן מצטמצם.
שינוי באקלים הופך את עתידם של דובי הקוטב למוטל בספק.
לאחר שלושה שבועות של צילומים,
הצוות היה זקוק לשינוי במזל.
ושביב זעיר של תקווה נמצא במקום הכי בלתי צפוי.
יצאנו לחפש את הדובים היום,
אבל נראה לי שהדובים באו לחפש אותנו.
ופנו ישירות לשירותים שלנו.
וואו. אפשר לראות סימני שיניים
ושריטות של טופרים במקום שבו הדוב היה.
זאת יכולה להיות הפתעה לא נעימה כשאתה בשירותים.
למחרת בלילה, הם תפסו את העבריין על חם.
למרבה המזל, המקום היה ריק באותו זמן.
עם דובים בסביבה, המצב התחיל סוף סוף להיראות מבטיח עבור הצוות.
ועד מהרה, מאמציהם העצומים השתלמו.
יום 20, וסוף סוף צילמנו דובים.
ולא רק דוב אחד.
- רובין דימבלבי עוזר מפיק -
מצאנו אימא ושני גורים.
סוף סוף.
אלוהים. הם יפהפיים, בנאדם.
לאחר הרפתקאות ארקטיות רבות,
הצוות הצליח סוף סוף לצלם סרטים ייחודיים
של דובי קוטב תחת אור הירח.
ולחשוף את סודות הלילה הארקטי כפי שלא נחשפו מעולם.
תרגום: גיא רקוביצקי