On öö.
Varje täis maailm, mis peidab endas enam kui pooli meie planeedi loomi.
Siiani on kaamerad meile nende elu vaid põgusalt näidanud.
Kuid uudse tehnoloogia abil
näeme ööd nüüd päevselgelt.
Kaameratega, mis on inimese silmast sada korda tundlikumad...
saame öö ilu nüüd jäädvustada...
värvilisena.
Tundmatud maastikud.
Kummalised olendid, kelle pimedus ellu äratab.
Seninägematud käitumismustrid.
Nüüd saame jälgida loomade elu
maailma viimases tõelises metsiku looduse kantsis.
Öös.
Arktikas on talv.
Päeval ei jõua päike õieti tõustagi.
JUTUSTAB
Ja peagi see loojub.
Külmunud maailm mattub enam kui kuuks ajaks pimedusse.
Ja ühe Arktika elaniku jaoks tähendab see aeg suuri muutusi.
Sellel jääkaruemal on kaksikud pojad.
Ta hoolitseb nende eest kaks aastat,
õpetades neile kõike, mida nad ellujäämiseks vajavad.
Nad järgnevad talle kõikjale.
See ei ole sugugi lihtne.
Õppida on palju.
Talve alguses on toitu nii vähe,
et jääkaruemade kehakaal võib iga päev kilo võrra langeda.
Jõuetu ja näljasena
on poegade kaitsmine eelseisvatel kärekülmadel öödel
tema kõige raskem ülesanne.
Ja see perekond ei ole üksi.
Arktika rannikule kogunevad teisedki näljased jääkarud.
Nad ootavad, et temperatuur langeks
ja meri kinni külmuks.
Siis suunduvad nad merejääle hülgeid küttima.
Nende näljaste karude jaoks on see eluliselt oluline toiduallikas.
Kuid enne suurte külmade saabumist
peab see karuema koos oma poegade...
ja kõigi teiste jääkarudega kannatlikult ootama.
Arktilise talve lähenedes...
venivad ööd pikemaks.
Külmunud maastik teeb läbi põhjaliku muutuse.
Vaid kuuvalgust kasutades...
jäädvustavad valgustundlikud kaamerad selle jäise maailma
nagu ei iial varem.
Saame heita intiimse pilgu sellele...
millega jääkarud tähtede all tegelevad.
Täna öösel on ema esimeseks tööks näljaste poegade imetamine.
Emapiim, milles on üle 30% rasva...
aitab poegadel koguda paksu rasvakihti, mida nad talve üleelamiseks vajavad.
Nüüd on aeg kesköiseks tualetiks.
Jääkarud puhastavad oma paksu karva end lume peal veeretades.
Pojad jäljendavad ema käitumist.
Regulaarsed lumevannid muudavad nende kasukad soojapidavaks.
Ja täna öösel on neil soojust hädasti vaja.
Talvises Arktikas...
võivad tormid saabuda ootamatult.
Väiksed jääkarupojad võivad lumetormides hukkuda.
Kuid jääkarud ei ole ainsad loomad,
kes käredatel talveöödel ringi askeldavad.
Põhjapolaarjoone lähedastes lumistes metsades
ilmub kuu paistel välja sama vintske väike tegelane.
Valgejänes.
Kiskjate vältimiseks tulevad nad välja vaid pärast pimeduse saabumist.
Talve alguseks on nende pruunid kasukad valgeks värvunud.
See on ideaalne kamuflaaž.
See noor isane kinnitab keskööl keha.
Toiduvarud on piiratud ja ta peab sööma, kuni see võimalik on.
Kuid ta ei ole siin ainuke näljane jänes.
Rivaalid tuleb minema kihutada.
Võistlus toidu ja paariliste pärast võib olla raevukas.
Nad võivad kihutada suisa 40-kilomeetrise tunnikiirusega.
Kuid kui rivaal ei tagane...
võetakse kasutusele karmimad meetmed.
Vähesed löögid tabavad sihtmärki.
Tähtis on see, kumb tugevam välja näeb.
Täna on võitja tema.
Nii on sellel öisel tšempionil
rohkem lootust pikad talveööd üle elada.
Rannikul aga
valmistub karuema koos poegadega eelseisvaks katsumuseks.
Temperatuur langeb järsult.
Talveöödel saabuvad ookeanilt polaartsüklonid.
Tuulekülm ulatub koguni 50 miinuskraadini.
Jääkarupoegadel on käredat külma raske taluda.
Esimese talve elavad üle vaid pooled neist.
Öökaamerad näitavad aga, et nende emal on geniaalne lahendus.
Ta kaevab.
Tasapisi uuristab ta lumme koopa...
kuhu pojad tormi eest peitu pugeda saavad.
Sellistesse varjenditesse võivad jääkarupered jääda koguni neljaks ööks.
Vaid nii saavad emad oma kalleid jõmpsikaid elus hoida.
Pere peab maadligi hoidma...
kuni lumetorm on möödunud.
Torm vaibub.
Koopast väljunud perekond näeb, et tuuled on toonud suure muutuse.
Seal, kus laius ookean...
on nüüd jää.
Nii kaugel, kui silm ulatab.
Jääkaruema viib oma pojad esimest korda merejääle.
Et saaks alata nende elu järgmine peatükk.
Järgnevatel nädalatel
õpetab ta neile, kuidas sel külmunud maastikul vastu pidada.
Terve pika arktilise talve.
Kuid ta ei ole ainus jääkaruema,
kes selle külmunud maastikuga pimeduses tutvub.
Kaugel merejääl
on ühel teisel emal suuremad vanemlikud väljakutsed.
Tema nelja-aastased pojad on peaaegu täiskasvanud.
Ulakad teismelised.
Öökaamerate ette jääb midagi ebatavalist.
Jääkarupoegade öine suplus.
Nad on juba suurepärased ujujad.
Kuid selles vanuses on kõige raskem õppida veest välja ronima.
Esimene poeg on asja käppa saanud.
Tema venna jaoks aga...
on see raskem.
Lõpuks ometi.
Hea, et keegi seda ei näinud.
Isegi nii suurte poegadega jääkaruema peab pidevalt valvel olema.
Nelja-aastased kompavad piire.
Ja kui ümbruses on suuri isaseid, võib see ohtlik olla.
Eelseisvatel öödel peab ema neid enda lähedal hoidma.
Läbi pika ja pimeda talve
saab öötaevast selle külmunud maailma kohal
taust meie planeedi kõige nõiduslikumale valgusmängule.
Virmalistele.
Päikesetormide käigus vabanevad laetud osakesed
põrkavad kokku Maa atmosfääriga, tekitades valgustriibud...
enam kui saja kilomeetri kõrgusel.
Need leegitsevad nii ööl kui ka päeval.
Kuid meie näeme neid vaid pimeda öötaeva taustal.
Talv hakkab lõppema...
pimeduse võim väheneb.
Ja päike tõuseb lühikeseks ajaks horisondi kohale
esimest korda mitme nädala jooksul.
Esimestel valgematel tundidel
jõuab jääkaruema koos oma suurte poegadega kinnikülmunud lahele.
Ema läheb hülgejahile...
ja nelja-aastased pojad saavad vabalt mängida.
Kuid mitte kaua.
Lahejääl on üksik jääkaru.
Üksikud jääkarud võivad olla äärmiselt agressiivsed.
Pojad on aga uudishimulikud.
Võõrale lähenemine on riskantne.
Kaklus võib lõppeda tõsiste vigastustega.
Kuid see, mis meenutas agressiivsust...
muutub ühtäkki mängulisemaks.
Selgub, et võõras karu on noor emane.
Ja see siin on romantiline vallatlemine.
Müramine jääkarude moodi.
Sellist hella sotsiaalset käitumist on varem harva nähtud.
Jääkarupojad kasvavad kiiresti.
Ja selle ema töö saab peagi tehtud.
Ta on poegade eest hoolitsemisele pühendanud neli aastat.
Järgnevate päevade jooksul lahkuvad vallatud pojad ema juurest.
Järgmisel aastal peavad need noored karud
pikad ja pimedad talveööd omapäi üle elama.
ÖINE MAAILM OTSINGUD PIMEDUSES
Valmis? - Jah.
Jääkarude öine filmimine pani võttemeeskonna korralikult proovile.
Ja kui neid kohe esimesel ööl polaartorm tabas,
andis see aimu järgnevatel pimedatel nädalatel
ees seisvatest katsumustest.
Külma on hetkel umbes 30 kraadi.
Ilmselt selgub nüüd...
KAAMERAMEES
...mida me varustus taluda suudab.
Kodutee on pikk. Sõidame sellega.
Torm piitsutas neid terve tee.
Tormivarju jõudmiseks pidid nad usaldama GPS-seadet.
Järgmisel ööl nurjasid Arktika ilmastikutingimused
meeskonna jääkaruotsingud taas.
Valmis!
Oleme jää sees kinni. Vesi on pinnale pressinud.
Kohtades, kus magevesi maismaalt merejääle voolab,
võib jää sulada ja supiks muutuda.
Võttemeeskond jäi lõksu.
Iga liigutusega vajusid nad sügavamale, all ootavale ookeanile lähemale.
Need on kindlasti mu elu kõige raskemad võtted.
Halb ilm ja mitte ühtegi jääkaru.
Ja asi läks veelgi hullemaks.
Jää, mida jääkarud küttimiseks vajavad,
murdus ootamatult lahti ja kadus.
Kaldast kaugele triivinud jää viis endaga kaasa ka jääkarud.
Isegi kärekülmal südatalvel
kahaneb siinne merejää.
Soojenev kliima muudab jääkarude tuleviku ebakindlaks.
Kolm nädalat pärast filmimise algust
vajas meeskond hädasti õnne.
Ja õhkõrn lootuskiir ilmutas end kõige ootamatumas kohas.
Oleme tulnud karusid otsima.
Aga tundub, et üks neist otsib meid.
Ta on otse meie kempsu juurde suundunud.
Oh sa. Hambajäljed on selgelt näha.
Küünejäljed ka. Karu on siin käinud.
Ebameeldiv üllatus kempsus istujale.
Järgmisel ööl tabasid nad süüdlase teolt.
Õnneks ei olnud käimlas sel hetkel kedagi.
Nüüd, mil läheduses olid jääkarud, muutus olukord lootusrikkamaks.
Meeskonna meeletud ponnistused said peagi tasutud.
20. päev, leidsime lõpuks karud.
Ja mitte vaid ühe.
PRODUTSENDI ASSISTENT
Ema ja kaks poega.
Lõpuks ometi.
Oh issand, kui ilusad nad on!
Pärast paljusid arktilisi seiklusi
õnnestus meeskonnal viimaks jäädvustada ainulaadset materjali
kuuvalgel toimetavatest jääkarudest.
Ja paljastada polaaröö saladusi, nagu see iial võimalik olnud ei ole.
Tõlkinud Triin Jürimaa